ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/9674/22	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу	 ОСОБА_1  	
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 12.12.2022р. у справі №160/9674/22 	
за  позовом:	Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 	
до: про:	ОСОБА_1   стягнення податкового боргу    	

ВСТАНОВИВ:

           07.07.2022р.   Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – ГУ ДПС у Дніпропетровській області) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення податкового боргу / а.с. 1-3 /.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2022р.  за вищезазначеним позовом відкрито провадження у адміністративній справі №160/9674/22 і справу призначено до судового розгляду / а.с. 32-3347/.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові,  на те, що в інтегрованій картці ОСОБА_1 на момент звернення до суду з цим позовом обліковується податковий борг у загальному розмірі 254713грн., який був самостійно задекларований відповідачем та не сплачений у встановленні чинним законодавством строк.  ГУ ДПС у Дніпропетровській області, як орган державної податкової служби та контролюючий орган,  має право відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України звернутися до суду з адміністративним позовом про стягнення заборгованості з відповідача, тому просив суд стягнути з ОСОБА_2 до бюджету податковий борг в розмірі 2547123,8грн..
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2022р. у справі №160/9674/22 адміністративний позов задоволено,  стягнуто з ОСОБА_1  податковий борг у розмірі 254713,8грн. / а.с. 45-46/.
Відповідач – ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 12.12.2022р. у цій справі, за допомогою засобів системи «Електронний суд» 26.09.2024р. подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції, яким її зареєстровано 27.09.2024р. / а.с. 51-56,57/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.10.2024р.   у справі №160/9674/22 апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2022р. у справі №160/9674/22 залишена без руху і заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 58/.
У межах встановленого судом строку на усунення недоліків апеляційної скарги відповідачем недоліки апеляційної скарги було усунуто / а.с. 60-63/ та ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.10.2024р. у справі №160/9674/22 відповідачу поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2022р. у справі №160/9674/22  / а.с. 64/, про що повідомлено учасників справи / а.с. 65-67/.
З метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги Третім апеляційним адміністративним судом 10.10.2024р. витребувано з суду першої інстанції матеріали справи №160/9674/22 / а.с. 68/
11.10.2024р. судом апеляційної інстанції зареєстровано відзив відповідача на апеляційну скаргу / а.с. 69-72/.
Матеріали справи №160/9674/22 надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 25.10.2024р. / а.с. 79/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.10.2024р. у справі №160/9674/22  справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження  /а.с. 80/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки було повідомлено учасників справи /а.с. 81-82/.
Відповідач, посилаючись у уточненій апеляційній скарзі / а.с. 51-53/ на те, що вважає рішення суду першої інстанції у цій справі незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, оскільки податковим органом пропущений строк на звернення до суду із вимогами про стягнення податкового боргу, також податковим органом не надано доказів безперервності існування податкового боргу, тому просив  рішення суду першої інстанції від 12.12.2022р. у цій справі скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу  / а.с.69-72/,  заперечував проти доводів апеляційної скарги, зазначив, що судом першої інстанції прийнято у справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства з огляду на те, що податкові зобов`язання, які входять до складу податкового боргу, є самостійно задекларованими відповідачем, вимога про сплату боргу сформована податковим органом отримана відповідачем та не оскаржувалась,  адміністративний позов подано у строки визначені чинним законодавством, просив   апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 12.12.2022р. залишити без змін. 
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення  в порядку письмового провадження  є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.
Під час розгляду цієї справи судом першої інстанції встановлено, та підтверджено судом апеляційної інстанції, що на момент звернення позивача до суду із цим адміністративним позовом за ОСОБА_1 , відповідно до даних інтегрованих карток платника податків / а.с. 6-14/,     обліковується податковий борг на загальну суму 254713,8 грн.,  а саме: 
-          заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі  215303,62 грн., згідно: податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця №9310364464 від 11.02.2019р., з терміном сплати 21.02.2019р. у сумі  34648,02 грн.; податкової декларації платника єдиного податку  фізичної особи-підприємця №9173782287 від 08.08.2019 р., з терміном сплати 08.08.2019 р. у сумі 132469,99 грн.; податкової декларації платника єдиного податку  фізичної особи-підприємця №9173782378 від 08.08.2019 р., з терміном сплати 19.08.2019 р. у сумі 45757,19 грн.; нарахованої пені на податкову декларацію платника єдиного податку  фізичної особи-підприємця №9310364464 від 11.02.2019 р. у сумі 2428,42 грн.;
-          заборгованість по військовому збору виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 3031,55 грн., згідно: податкової декларації про майновий стан і доходи (для підприємців) №21233738  від 06.05.2020 р., з терміном сплати 06.05.2020 р. у сумі 3 031,55 грн.;
-          заборгованість по податку на доходи фізичних осіб виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 36378,63 грн., згідно: податкової декларації про майновий стан і доходи (для підприємців) №21233738 від 06.05.2020 р., з терміном сплати 06.05.2020 р. у сумі 36 378,63 грн.
Податковим органом у зв`язку із несплатою відповідачем до бюджету сум податкового боргу була сформована податкова вимога форми «Ф» №2067-55 від 05.03.2019р., яка була направлена на адресу платника податків засобами поштового зв`язку, але була повернута з причин закінчення терміну зберігання, тому з урахуванням положень п. 42.2. ст. 42 ПК України вона вважається врученою, і з урахуванням положень п. 59.5 ст. 59 ПК України у даному випадку сума податкового боргу відповідача після направлення податкової вимоги збільшувалась, вимога вважаться отриманою, тому погашенню підлягає вся сума податкового боргу, такого платника податку, що виникла після надіслання (вручення) податкової вимоги, і з урахуванням того, що після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається.
Отже під час розгляду цієї справи судом встановлено, що податковий борг у загальному розмірі суму 254713,8 грн., сума якого є узгодженою,  платником податків – відповідачем у справі, в добровільному порядку не сплачено.
Щодо дотримання строку на звернення до суду із цим позовом то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до пп. 20.1.34. п. 20.1. статті 20 ПК України мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини, а положення п. 102.4 ст. 102 ПК України надають контролюючому органу право на стягнення податкового боргу, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні грошового зобов`язання, протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
Законом України від 17.03.2020р. № 533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 18.03.2020р. ) підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено, зокрема, пунктом 52-2, яким, серед іншого, встановлено, що на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. 
В подальшому вищезазначена норма пункту 52-2 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України змінена Законом України від 13 травня 2020 року № 591-IX, а саме слова та цифри «по 31 травня 2020 року» замінено цифрами та словами «по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)». 
Разом з тим, до завершення карантину Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022р.  в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває. 
З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України від 03.03.2022р. №2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», який набрав чинності 07.03.2022р. (далі – Закон № 2118-IX). 
Законом № 2118-IX підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений пунктом 69,  підпунктом 69.9 якого встановлено, що  що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
12.05.2022р.  Верховна Рада України прийняла Закон України № 2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час
дії воєнного, надзвичайного стану» (далі – Закон № 2260-IX, набрав чинності 27.05.2022р.), який зупинив дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні
положення» ПК України на період дії воєнного, надзвичайного стану, а також доповнив статтю 102 пунктом 102.9 такого змісту: « 102.9. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи». Законом України від 03.11.2022р.  № 2719-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу» (набрав чинності 25.11.2022р.)  пункт 69.9 доповнено абзацом п`ятим, за змістом якого для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім, зокрема, строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59-60, 87- 101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 цього Кодексу.
В подальшому Законом України від 30.06.2023р.  № 3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (набрав чинності 01.08.2023р. ) пункт 102.9 статті 102 виключено, а пункт 69 підрозділу 10 доповнено підпунктом 69.40. такого змісту: «Тимчасово з 1 серпня 2023 року контролюючі органи не здійснюють передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу заходи з погашення податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року: 1) щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку тимчасової окупації є тимчасово окуповані Російською Федерацією території України, - до останнього числа місяця, в якому була завершена тимчасова окупація, а у випадку зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження; 2) щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку бойових дій є території, на яких ведуться активні бойові дії, - до останнього числа місяця, в якому було завершено бойові дії на відповідних територіях, а у випадку зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження; 3) щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку можливих бойових дій є території можливих бойових дій, - до останнього числа  місяця, в якому була припинена можливість бойових дій на відповідних територіях, а у випадку зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження; 4) щодо платників податків - фізичних осіб (у тому числі осіб, які провадять незалежну професійну діяльність), місцем проживання яких є тимчасово окуповані Російською Федерацією території України або території, на яких ведуться активні бойові дії, або території можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була завершена тимчасова окупація або завершені бойові дії, або припинена можливість бойових дій на відповідних територіях. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Дати завершення тимчасової окупації, завершення бойових дій та дати припинення можливості бойових дій визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Установити, що для платників податків, стосовно яких контролюючим органом не застосовуються заходи стягнення згідно з цим підпунктом, зупиняється перебіг строків давності, визначених пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу».
Отже, колегія суддів враховуючи наведене правове регулювання, вважає, що перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (в тому числі й щодо строків здійснення заходів з погашення податкового боргу) зупинявся: 
- з 18.03.2020р. по 17.03.2022р.  - відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України для всіх платників податків; 
- з 07.03.2022р. по 24.11.2022р. відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України для всіх платників податків; 
- з 17.03.2022 року по 01.08.2023р. - відповідно до пункту 102.9 статті 102 Кодексу, при цьому в період з 17.03.2022р. по 27.05.2022р.  норма діяла без виключень, а з 27.05.2022р. по 01.08.2023р. - з виключеннями щодо випадків, передбачених ПК України.
Тому  приймаючи до уваги фактичні обставини справи щодо моменту виникнення податкового боргу відповідача та враховуючи наведене вище правове регулювання колегія суддів вважає, що відповідач у апеляційній скарзі безпідставно посилається на пропуск податковим органом строку звернення до суду з позовом в частині стягнення податкового боргу, який виник на підставі самостійно задекларованих грошових зобов`язань та своєчасно не сплачених.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що сума податкової заборгованості платника податків – відповідача у справі, у загальному розмірі 254713,8 грн., є узгодженою, і з огляду на те, що під час розгляду справи доказів її погашення відповідачем не було надано, то з урахуванням положень ч.1 п. 95.3 ст. 95 ПК України суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог та постановив правильне рішення щодо стягнення  з ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 254713,8 грн..
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 12.12.2022р.  у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу  відповідача на рішення суду першої інстанції від 28.10.202р.  у цій адміністративній справі необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які у ній викладені, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованого рішення суду першої інстанції у цій справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1    -  залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 12.12.2022р. у справі №160/9674/22 –  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
                    Повний текст постанови виготовлено та підписано 25.12.2024р.  
  
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов