П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/30034/24	

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,
повний текст судового рішення
складено 06.01.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                    -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
-            Кравченка К.В.
при секретарі                               -            Філімович І.М.
за участю: 
                    представника апелянта 1 – Дудки С.С.
                    представника апелянта 2 – Левенець А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Одеській області, ОСОБА_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) через свого представника звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі – відповідач, ГУНП в Одеській області), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.08.2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу» в частині застосування до майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора-чергового чергової частини УОАЗОР ГУНП в Одеській області, дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність, стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення, невиплачене ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування та у зв`язку з прийняттям наказу про застосування дисциплінарного стягнення. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року відкрито позовне провадження та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
01.11.2024 року від представника позивача до суду надійшли доповнення підстав адміністративного позову та уточнення позовних вимог. З підстав викладених в позовній заяві та в доповненнях підстав позову позивач просив задовольнити його позовні вимоги у наступній редакції: визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.08.2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу»; стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення, невиплачене ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування та дії наказу від 31.08.2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу» по день винесення судового рішення. 
Ухвалою суду від 04.11.2024 року задоволено заяву представника позивача про зміну позовних вимог, прийнято до розгляду позовні вимоги у редакції заяви від 01.11.2024 року (вхід. № ЕС/59570/24).
Справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі № 420/30034/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення грошового забезпечення задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.08.2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
25.12.2024 року представником позивача ОСОБА_1 – Дудкою Світланою Сергіївною подана заява (вхід. № 78335/24 від 26.12.2024 року), в якій представник позивача просив суд ухвалити у справі додаткове судове рішення щодо розподілу судових витрат, стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн. та витрат зі сплати судового збору.
Обґрунтовуючи заяву про ухвалення додаткового рішення, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дудка С.С. зазначив, що в позовній заяві, в порядку ст.ст. 134, 139, 143 КАС України, позивач повідомив, що ним понесені витрати на професійну правничу допомогу, а також зазначено, що докази понесених витрат будуть надані в порядку, передбаченому вказаними статтями Кодексу. З огляду на викладене, на виконання ст.ст. 134, 139, 143 КАС України, представник позивача просив залучити до матеріалів справи наступні докази понесених позивачем судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу: договір про надання правової допомоги № 25/08-2024 від 25.08.2024 року, додаткову угоду від 25.12.2024 року до договору № 25/08-2024 від 25.08.2024 року про надання правової допомоги, акт від 25.12.2024 року приймання-передачі наданої правової допомоги згідно цього договору. Представник позивача зазначив, що розмір гонорару визначений у фіксованому розмірі та становить 12000 грн. Крім того, представник позивача послався на те, що у додатковій угоді та акті приймання-передачі наданої правової допомоги визначено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, за які і підлягає сплаті наведена сума гонорару адвоката. Таким чином, оскільки з боку позивача підтверджені належними доказами понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн., розмір яких, з урахуванням складності справи, обсягу матеріалів справи, строку перебування справи в суді, обсягу необхідних послуг, наданих адвокатом, часу, витраченого адвокатом на надання відповідних послуг, значення справи для позивача, відповідає критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності, представник позивача просив вказані витрати стягнути з відповідача. Представник позивача також просив стягнути на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору, докази чого були наданні до позовної зави. 
31.12.2024 року від представника відповідача надійшли заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення (вхід. № ЕС/79860/24).
Відповідно до вказаних заперечень, представник відповідача просить відмовити в задоволенні заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Представник відповідача, посилаючись на Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», вказав на те, що розмір гонорару є завищеним.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі № 420/30034/24 заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Дудки Світлани Сергіївни (вхід. № 78335/24 від 26.12.2024 року) про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Ухвалено додаткове рішення у справі № 420/30034/24. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. У задоволені решти вимог заяви відмовлено.
На вказане додаткове рішення суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу. 
Апелянт просить скасувати додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі № 420/30034/24 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн. та витрат зі сплати судового збору..
Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції вирішено питання щодо розподілу судових витрат та визначено розмір витрат на правничу допомогу, яка підглядає відшкодуванню позивачу у справі, згідно договору про надання правової допомоги від 11.08.2023 року, однак, позивачем не укладався з адвокатом договір про надання правової допомоги від 11.08.2023 року та такий договір до суду не подався. Апелянт вказує, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги № 25/08-2024 від 25.08.2024 року, додаткова угода від 25.12.2024 року, акт від 25.12.2024 року приймання-передачі наданої правової допомоги згідно цього договору, проте, судом першої інстанції фактично не ухвалено судове рішення щодо розподілу судових витрат з правової допомоги щодо вказаних доказів, які підтверджують обставини понесення цих витрат, а визначена судом першої інстанції сума витрат на правничу допомогу, яка підглядає відшкодуванню позивачу, стосується зовсім іншої справи. Апелянт також зазначив, що представник позивача просив стягнути судовий збір, який сплачений позивачем, проте, суд першої інстанції взагалі ухилився від вирішення цього питання, та зміст додаткового рішення не стосується заявленого у даній справі позову. Крім того, апелянт посилається на те, що відповідачем у справі не подавалось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а подані заперечення, в яких відповідач просив відмовити у задоволенні клопотання позивача про стягнення судових витрат, з посиланням на Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який втратив чинність ще 15.12.2017 року, а також висновки Верховного Суду у справі № 810/3213/16, які не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, з огляду на відмінність фактичних обставин цієї справи від справи, яка розглядається судом. Апелянт наголосив, що розмір гонорару визначений у фіксованому розмірі та становить 12000 грн. і у додатковій угоді та акті приймання-передачі наданої правової допомоги визначено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, за які і підлягає сплаті наведена сума гонорару адвоката. З огляду на викладене, апелянт вважає, що з боку позивача підтверджені належними доказами понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн., розмір яких, з урахуванням складності справи, обсягу матеріалів справи, строку перебування справи в суді, обсягу необхідних послуг, наданих адвокатом, значення справи для позивача, відповідає критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності, а тому, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн. підлягають стягненню з відповідача. Крім того, на думку апелянта, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору, докази чого були наданні до позовної зави.
Також на вказане додаткове рішення суду першої інстанції Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу. 
Апелянт просить скасувати додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі № 420/30034/24 та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його вимог.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково не врахував правову позицію Верховного суду, викладену в постанові від 04.09.2020 року по справі №810/3213/16, та не взяв до уваги, що представником позивача не надано розрахунок погодинної оплати в порушення положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому, підстави для стягнення коштів на правничу допомогу з ГУНП в Одеській області відсутні. Апелянт, посилаючись на Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», також вказав на те, що розмір гонорару є завищеним.
04.02.2025 року (вхід. № 6240/25) на адресу суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 – Дудки Світлани Сергіївни надійшов відзив на апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому заявник просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга відповідача - залишенню без задоволення.
Згідно ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
За правилами ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, згідно вимог ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
За правилами пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, у редакції станом на момент подання позовної заяви, ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову: немайнового характеру, який подано фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно вимог ч. 1 ст. 4 цього ж Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на момент подання позовної заяви статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2024 року – 3028 грн.
Відповідно до статті 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Частиною 9 статті 139 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто, не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. 
Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката
У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Суд також має враховувати, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Також, ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару адвоката є розумність заявлених витрат. Тобто, розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.
Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У п. 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
В позовній заяві, в порядку ст.ст. 134, 139, 143 КАС України, позивач повідомив, що ним понесені витрати на професійну правничу допомогу, а також зазначено, що докази понесених витрат будуть надані в порядку, передбаченому вказаними статтями Кодексу. 
З огляду на викладене, на виконання ст.ст. 134, 139, 143 КАС України, представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат та просив залучити до матеріалів справи наступні докази понесених позивачем судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу: договір про надання правової допомоги № 25/08-2024 від 25.08.2024 року, додаткову угоду від 25.12.2024 року до договору № 25/08-2024 від 25.08.2024 року про надання правової допомоги, акт від 25.12.2024 року приймання-передачі наданої правової допомоги згідно цього договору.
Водночас, судом першої інстанції вирішено питання щодо розподілу судових витрат та визначено розмір витрат на правничу допомогу, яка підглядає відшкодуванню позивачу у справі, згідно договору про надання правової допомоги від 11.08.2023 року.
Однак, як вірно звернуто увагу представником позивача в апеляційній скарзі, позивачем не подався до суду договір про надання правової допомоги від 11.08.2023 року.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що судом першої інстанції фактично не ухвалено судове рішення щодо розподілу судових витрат з правової допомоги щодо договору про надання правової допомоги № 25/08-2024 від 25.08.2024 року, додаткової угоди від 25.12.2024 року, акту від 25.12.2024 року приймання-передачі наданої правової допомоги згідно цього договору, який надавався позивачем.
Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача, що судом першої інстанції за заявою представника позивача помилково не вирішено питання щодо розподілу судових витрат у вигляді сплаченого судового збору.  
В свою чергу, вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення витрат на правничу допомогу та витрат зі сплати судового збору згідно доказів, наданих представником позивача та наявних в матеріалах справи, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно п. 3.1 Договору № 25/08-2024 від 25.08.2024 року про надання правової допомоги, який укладено між Адвокатом Дудкою Світланою Сергіївною, яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ОД № 005333, видане Радою адвокатів Одеської області 14 серпня 2024 року (надалі – Адвокат), з однієї сторони, та ОСОБА_1 (надалі – Замовник), з іншої сторони, щодо представництво інтересів Замовника, за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.1., 1.2 Договору Замовник сплачує Адвокату гонорар відповідно до Додаткових угод до Договору та актів виконаних робіт. 
Відповідно до Додаткової угоди від 25.12.2024 року до Договору № 25/08-2024 від 25.08.2024 року про надання правової допомоги, дана Додаткова угода визначає розмір та порядок оплати гонорару Адвоката за надання правової допомоги згідно Договору № 25/08-2024 від 25.08.2024 року у судовій справі № 420/30034/24 в суді першої інстанції (Одеський окружний адміністративний суд) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.08.2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу», стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення, невиплаченого ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування та дії наказу від 31.08.2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу» по день винесення судового рішення.
Згідно Додаткової угоди від 25.12.2024 року, Сторони погодили, що гонорар Адвоката згідно даної Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги № 25/08-2024 від 25.08.2024 року у судовій справі № 420/30034/24 в суді першої інстанції (Одеський окружний адміністративний суд) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.08.2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу», стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення, невиплаченого ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування та дії наказу від 31.08.2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу» по день винесення судового рішення становить фіксовану суму 12000 (дванадцять тисяч) гривень за надання наступної правової допомоги у вказаній справі:
-           консультація з правових питань щодо оскарження в судовому порядку наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.08.2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу»;
-           вивчення фотокопій висновку та матеріалів службового розслідування, на підставі яких прийнятий наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.08.2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу» (матеріали службового розслідування у загальній кількості 99 аркушів, в тому числі, висновок службового розслідування -14 аркушів, дисциплінарний наказ - 6 аркушів);
- аналіз чинного законодавства та судової практики з питань оскарження в судовому порядку наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.08.2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу»;
- підготовка та подання адміністративного позову про оскарження наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.08.2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу» з додатками (адміністративний позов на 26 аркушах);
- вивчення доводів відзиву на позовну заяву та доданих до нього доказів, а також клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, яке заявлено у відзиві на позовну заяву (відзив на позовну заяву на 13 аркушах, докази, додані до відзиву - 100 аркушів);
- підготовка та подання заперечень на клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву (4 аркуша);
- підготовка та подання відповіді на відзив на позовну заяву (34 аркуша);
- підготовка та подання доповнень підстав адміністративного позову та уточнень позовних вимог (13 аркушів). 
Відповідно до Додаткової угоди від 25.12.2024 року, Сторони погодили, що правова допомога згідно Договору № 25/08-2024 від 25.08.2024 року та цієї Додаткової угоди вважається наданою після підписання Сторонами Акту приймання-передачі наданої правової допомоги.
25.12.2024 року Сторонами підписано Акт приймання-передачі наданої правової допомоги згідно Договору № 25/08-2024 від 25.08.2024 року та Додаткової угоди до цього Договору від 25.12.2024 року, згідно якого, Адвокат надав (виконав), а Замовник отримав (прийняв) правову допомогу згідно Договору № 25/08-2024 від 25.08.2024 року та Додаткової угоди до цього договору від 25.12.2024 року у судовій справі № 420/30034/24 в суді першої інстанції (Одеський окружний адміністративний суд) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.08.2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу», стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення, невиплаченого ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування та дії наказу від 31.08.2024 року № 2283 «Про заходи дисциплінарного впливу» по день винесення судового рішення.
В Акті приймання-передачі наданої правової допомоги визначено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатом.
Згідно Акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 25.12.2024 року, розмір гонорару Адвоката згідно Договору № 25/08-2024 від 25.08.2024 року та Додаткової угоди до цього договору від 25.12.2024 року і даного Акту становить 12000 (дванадцять тисяч) гривень.
Підписанням цього Акту Сторони підтвердили, що згідно Договору № 25/08-2024 від 25.08.2024 року та Додаткової угоди до цього договору від 25.12.2024 року правова допомога надана повністю, роботи виконані, у Сторін відсутні претензії та зауваження щодо наданої правової допомоги.
На підставі наведеного у сукупності, враховуючи, що дана справа віднесена до справ незначної складності, з огляду на зміст та обсяг робіт проведених адвокатом під час судового розгляду справи, пов`язаність витрат на послуги адвоката з розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, обґрунтованість визначення розміру гонорару адвоката, значення справи для сторін, колегія суддів приходить до висновку, що на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у загальному розмірі 5000 грн. В свою чергу, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу у даній справі.
Поряд з цим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що представником позивача не надано розрахунок погодинної оплати в порушення положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому, підстави для стягнення коштів на правничу допомогу з ГУНП в Одеській області відсутні, з огляду на викладене.
Згідно висновків Верховного Суду, зокрема, в постановах від 19 вересня 2023 року у справі № 826/14340/18, від 22 січня 2025 року у справі № 540/5794/21, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки – підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Розмір гонорару адвоката у даному випадку визначений у фіксованому розмірі, а тому, доводи апеляційної скарги відповідача щодо необхідності надання представником позивача розрахунку погодинної оплати є необґрунтованими та суперечать усталеній практиці Верховного Суду. 
Що стосується витрат на сплату судового збору, колегія суддів зазначає, що судом у даній справі задоволено позов немайнового характеру, а тому, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн. В свою чергу, щодо позовних вимог про стягнення грошового забезпечення, то позивач звільнений від сплати судового збору щодо цієї позовної вимоги згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, у справах про стягнення заробітної плати.
Згідно з вимогами ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення заяви представника позивача та стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., а також судового збору у розмірі 1211,20 грн. 
За таких обставин, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга позивача – задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року скасувати. 
Прийняти у справі 420/30034/24 нову постанову, якою заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Дудка Світлани Сергіївни (вхід.№78335/24 від 26.12.2024) про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково. 
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (код ЄДРПОУ 401088740, адреса: 65080, м. Одеса, вул. Ак.Філатова, 15-А) за рахунок бюджетних асигнувань на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: ( АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі  5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (код ЄДРПОУ 401088740, адреса: 65080, м. Одеса, вул. Ак.Філатова, 15-А) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: ( АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча одинадцять гривень двадцять копійок).
У задоволені решти вимог заяви - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 06.03.2025 року.  

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко