П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/8203/23	

Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.,
повний текст судового рішення
складено 30.12.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області  про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити нарахування та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФУ) щодо не нарахування та не виплати призначеної пенсії за віком позивачу, починаючи з 01.12.2022 року.
Зобов`язано ГУПФУ поновити нарахування та виплатити ОСОБА_1 призначену пенсію за віком, починаючи з 01.12.2022 року.
Вказане рішення набрало законної сили 25.09.2023 року.
Ухвалою суду від 28 травня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконання рішення суду від 30.06.2023 у справі №420/8203/23 задоволено: зобов`язано ГУПФУ подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення від 30.06.2023 року у справі №420/8203/23 у тримісячний строк з моменту отримання відповідної ухвали.
Ухвалою суду від 30.09.2024 року прийнято звіт ГУПФУ про виконання вказаного рішення.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2024 року вказана ухвала залишена без змін.
09.12.2024 року від представника позивача надійшла заява про встановлення судового контролю, в якій представник просив: ухвалити окрему ухвалу у справі в порядку ст.383 КАС України, якою визнати протиправними дії ГУПФУ щодо невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року по справі №420/8203/23 в частині зобов`язання поновити нарахування та виплатити ОСОБА_1 призначену пенсію за віком, починаючи з 01.12.2022 року, з урахуванням вже виплаченої суми за період з 01.12.2022 року по 30.09.2023 року; зобов`язати ГУПФУ вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року по справі №420/8203/23 шляхом поновлення нарахування та виплатити ОСОБА_1 призначену пенсію за віком, починаючи з 01.12.2022 року, з урахуванням вже виплаченої суми за період з 01.12.2022 року по 30.09.2023 року.
В обґрунтування заяви зазначено, що відповідачем на виконання рішення суду було поновлено ОСОБА_1 нарахування та виплату призначеної пенсії за віком з 01.12.2022 року. При цьому, доплата за період з 01.12.2022 року по 30.09.2023 року виплачена в липні 2024 року шляхом зарахування на поточний рахунок ОСОБА_1 у банківській установі ПАТ «МТБ Банк». В подальшому безпідставно припинено виплату зазначеної доплати.
Оскільки рішенням суду відповідача було зобов`язано поновити пенсійні виплати з 01.12.2022 року без обмеження періоду (тобто поновити виплати та продовжувати їх в подальшому), позивач вважає, що пенсійним органом судове рішення не виконується належним чином.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року заяву повернуто заявнику без розгляду.
Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити окрему ухвалу, якою заяву задовольнити.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення  з огляду на таке.
Приймаючи ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року суд 1-ї інстанції виходив з того, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2024 року у справі №420/8203/23 встановлено факт виконання відповідачем рішення від 30.06.2023 року. При цьому, доводи представника у поданій заяві про встановлення судового контролю фактично зводяться до незгоди позивача із наголошеними вище судовими рішеннями щодо прийняття звіту відповідача про виконання рішення по справі №420/8203/23.
Колегія суддів вважає такий висновок суду 1-ї інстанції помилковим, враховуючи наступне.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями ст.129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. №11-рп/2012).
Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Відповідно до ч.2-3 ст.14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії ГУПФУ  щодо не нарахування та не виплати призначеної пенсії за віком позивачу, починаючи з 01.12.2022 року. Зобов`язано ГУПФУ поновити нарахування та виплатити ОСОБА_1 призначену пенсію за віком, починаючи з 01.12.2022 року.
При цьому, зі змісту резолютивної частини рішення вбачається, що відповідача було зобов`язано здійснювати виплату пенсії позивачу з 01.12.2022 року без встановлення кінцевої дати.
У відповідності до зазначених правових норм, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання на всій території України.
Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 6 вказаної статті КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Таким чином, забезпечення виконання судових рішень у публічно-правових спорах покладається, зокрема, на адміністративний суд, який, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяє реалізації конституційних засад обов`язковості судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, під час виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року у справі №420/8203/23, ОСОБА_1 поновлено нарахування та виплату призначеної пенсії за віком з 01.12.2022 року та здійснено пенсійні виплати за період з 01.12.2022 року по 30.09.2023 року та в подальшому припинено здійснення таких виплат. 
Тобто, відповідачем фактично було вчинено дії, аналогічні тим, які були визнані протиправними рішенням суду у межах даної справи.
Факт здійснення пенсійних виплат за період з 01.12.2022 року по 30.09.2023 року та подальше їх припинення не заперечується самим відповідачем у листі №1500-0403-8/185407 від 04.12.2024 року.
При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання суду 1-ї інстанції, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2024 року у справі №420/8203/23 встановлено факт виконання відповідачем рішення, оскільки докази фактичного невиконання судового відповідачем отримані вже після розгляду заяв відповідача про встановлення судового контролю (лист ГУПФУ №1500-0403-8/185407 від 04.12.2024 року про причини не нарахування пенсійних виплат позивачу станом на цей час).
Водночас, апеляційний суд наголошує, що Верховним Судом України у межах справи №21-293а13 було висловлено правову позицію, згідно якої, у випадку коли в рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення.
Більш того, такі висновки узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні від 03.06.2014 року «Великода проти України» (заява №43331/12), в якому суд дійшов висновку, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Суд у цьому рішенні констатував, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, були внесені зміни.
Таким чином, в ході розгляду даного звернення позивача в порядку ст.383 КАС України необхідно з`ясувати, чи відбулось зупинення ГУПФУ пенсійних виплат позивачу внаслідок змін у пенсійному законодавстві після набрання законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року у справі №420/8203/23, чи з інших підстав.
Разом з тим, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції взагалі  вказані питання не досліджував, натомість дійшов передчасного висновку про явну необгрунтованість поданої позивачем заяви лише з урахуванням факту виконання вказаного рішення суду раніше (що не виключає можливості безпідставного зупинення виконання рішення  суду в подальшому). 
За таких обставин, оскільки застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо очевидної безпідставності та необґрунтованості заяви позивача, поданої в порядку ст.383 КАС України.
При цьому, відповідно до ч.6 ст.383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
          Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду 1-ї інстанції, що заява ОСОБА_1 подана безпідставно, є очевидно необґрунтованою та підлягає поверненню без розгляду.          
Колегія суддів наголошує, що з аналізу приписів ст.383 КАС України вбачається, що у разі відповідності заяви вказаним у статті вимогам, суд, за результатом її розгляду, має прийняти або ухвалу про залишення заяви без задоволення, або ухвалу, передбачену ст.249 КАС України.
Проте, оскільки судом 1-ї інстанції не було розглянуто заяву по суті та не було прийнято відповідне рішення за результатом такого розгляду, апеляційний суд позбавлений процесуальних повноважень для прийняття такого рішення самостійно.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду 1-ї інстанції для розгляду по суті заяви позивача, поданої в порядку ст.383 КАС України, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року скасувати, а справу №420/8203/23 направити  до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	А.В. Бойко    О.А. Шевчук