ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/12329/24
Провадження № 33/820/154/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2024 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2024 року 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді  штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.
За постановою суду, 22 квітня 2024 року, приблизно о 22 год. 55 хв. в м. Хмельницькому по вул. Західно-Окружна,5/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. В порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння  у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.  Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене  ч.1 ст. 130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
       На думку апелянта, суд першої інстанції не виконав свого обов`язку щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, чим грубо порушив процесуальні права ОСОБА_1 .
       Вказує про безпідставну зупинку його працівниками поліції, та що не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
       Так, у рішенні від 15.03.2019 у справі №686/11314/17 Верховний Суд зазначає, що із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи щодо нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її у повному обсязі, провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведених в апеляційній скарзі підстав. 
    Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
       Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
      Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
       Судом першої інстанції було дотримано вказаних вимог закону, зміст постанови щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283-284 КУпАП, справу розглянуто з дотриманням положень ст.280 КУпАП. 
       Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 22.04.2024, серії ААД № 558389, 22 квітня 2024 року, приблизно о 22 год. 55 хв. в м. Хмельницькому по вул. Західно-Окружна, 5/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. В порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння  у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.  Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене  ч.1 ст. 130 КУпАП. 
       Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: 
       - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 558389 від 22.04.2024, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення;
       - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» чи в медичному закладі;
       - відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано, як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і відмову на пропозицію працівників поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.
       Апеляційний суд приходить до висновку, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, не суперечать фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Доводи апелянта щодо відсутності у працівників поліції підстав для зупинки автомобіля ОСОБА_1 та відсутності доказів на підтвердження факту порушення останнім правил дорожнього руху, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки підстави для зупинки транспортного засобу або відсутність таких підстав не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, тобто порушення водієм п.2.5 ПДР, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення, встановленого санкцією даної норми закону. 
       До того ж, з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомив водію ОСОБА_1 , про те, що він не пристебнутий паском безпеки, що є порушенням Правил дорожнього руху.
       Згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Статтею 24 вказаного Закону встановлено додаткові повноваження поліції, зокрема забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
       Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п.2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.         
       Посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у адміністративній справі № 686/11314/17 не беруться до уваги, оскільки вказана позиція не є релевантною до обставин цієї справи. Так, справа № 686/11314/17 розглядалась Верховним Судом за правилами КАС України та стосувалася оскарження дій інспектора патрульної поліції щодо складання постанови про адміністративне правопорушення та накладення на особу адміністративного стягнення за порушення ч.1 ст.126 КУпАП. У справі, що наразі переглядається, предметом розгляду є вчинення особою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а не правомірність дій поліцейського з його зупинки.
       Не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки останній притягується до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд не вбачає у діях суду першої інстанції ознак упередженості, необ`єктивності та формальності підходу до розгляду цієї справи, доказів на підтвердження зворотного апелянтом не надано. Тому апеляційний суд не погоджується з наведеними вище доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги та положення ст.ст. 7, 245, 252 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. 
З урахуванням викладеного, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. 
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог статті 33 КУпАП.
       Постанова суду є законною і підстав для її скасування не має.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:

       Постанову Хмельницького місьскрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2024 року щодо  ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
       Суддя Хмельницького        
         апеляційного суду                                              Володимир БАРЧУК