РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року 
м. Рівне

Справа № 564/3179/24
Провадження № 22-ц/4815/324/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий-суддя – Шимківа С.С.,
суддів: – Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,
секретар судового засідання – Хлуд І.С.,
учасники справи: 
позивач                – ТзОВ "Бізнес позика",
відповідач –  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2024 року (ухвалене у складі судді Снітчук Р.М., повний текст рішення складено 03 грудня 2024 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовувало тим, що 22 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір (оферти) № 459641-КС-002, шляхом обміну електронними повідомленнями та його підписання електронним цифровим підписом - одноразовим ідентифікатором, відповідно до закону України "Про електронну комерцію".
За умовами цього договору відповідач отримав кредит у сумі 22 000 грн строком на 70 тижнів, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника та зобов`язався своєчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним у розмірі 1,16156819 % від суми кредиту за кожен день користування.
ТОВ "Бізнес позика" виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, 22.02.2023 року перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника, зазначений ним у договорі. 
11.04.2023 року та 24.07.2023 року між ТОВ "Бізнес позика" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 та додаткову угоду № 2 до договору № 459641-КС-002 про надання кредиту, відповідно до яких строк кредиту продовжувався на 70 тижнів, термін дії договору - до 24.06.2024 р. 
На виконання умов договору відповідач здійснив часткову оплату кредиту в сумі 12 458 грн 53 коп. 
Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 25.07.2024 року прострочена заборгованість за кредитом становить 129669 грн. 48 коп., з яких: 20905 грн. 31 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 108765 грн. 17 коп. заборгованість за нарахованими відсотками.
Просили стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 129669 грн 48 коп. 
Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" заборгованість за кредитним договором № 459641-КС-002 від 22 лютого 2023 року станом на 25.07.2024 року в сумі 129669 (сто двадцять дев`ять тисяч шістсот шістдесят дев`ять) грн 48 коп.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422 грн 00 коп. 
Рішення суду мотивовано тим, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання за кредитним договором № 459641-КС-002 від 22.02.2023 року не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування кредитом не повернув, внаслідок чого станом на 25.07.2024 року виникла заборгованість у сумі 129 669 грн 48 коп, яка підлягає до стягнення з відповідача.
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 , оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі вказує, що згідно графіку розрахунків до договору позики, сукупна вартість позики складає 49174,74 грн, з урахуванням процентів за користування позикою в розмірі 28 270,43 грн.
Позивачем в позовній заяві та доданих до неї документах не надано обґрунтування заборгованості по комісії за користуванням позикою у розмірі 3300 грн. У позовній заяві не зазначено та не надано підтвердження, за якою процентною ставкою нараховувалася заборгованість по процентах за користування за період вказаний у позовній заяві. 
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивач продовжував нараховувати відсотки до 25.07.2024 року, тобто поза межами строку кредитування, а в позовній заяві свою позицію не обґрунтував.
Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування грошовими коштами.
Також відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між позивачем та відповідачем, дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-XII.
Просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТзОВ "Бізнес позика" до ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме, у розмірі заборгованості 36716,21 грн.
Сторони в судове засідання апеляційного суду не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про розгляд справи. Підтримуючи апеляційну скаргу, заявою від 20 лютого 2025 року ОСОБА_1 просить розглянути справу без його участі.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення її без задоволення, виходячи з наступного.
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до ст. 628 ЦК України  зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено  статтею 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Із прийняттям  Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону  визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»  електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 цього ж Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»  передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно із п. 1-1, п. 11 ч. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до ст. 9 цього ж Закону  кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності.
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Тобто, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту) є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою).
Вимоги щодо змісту договору про споживчий кредит визначені у статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» .
Згідно до ст. 13 цього ж Закону договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені визначені ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України  позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Судом встановлено, що 22 лютого 2023 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір про надання кредиту №459641-КС-002, за умовами якого відповідач отримав споживчий кредит у сумі 22000 грн. строком на 16 тижнів, шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,16156819 від суми кредиту за кожен день користування. Також договором передбачена комісія у розмірі 3300 грн. (п.2.5 Договору).
ОСОБА_1 ознайомлений з Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика», повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватися їх та, відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням (п. 7.4.4. Договору). 
11.04.2024 року між ТзОВ «Бізнез Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №459641-КС-002, за умовами якого термін кредитного продовжено строком на 41 тиждень. Цією угодою ОСОБА_1 підтвердив наявність у нього заборгованості за кредитним договором станом на день її підписання в розмірі 26 003,53грн., яка складається з: 20904,31 грн. тіло кредиту, 5099,22 грн. – проценти за користування кредитом. Також сторони узгодили розмір процентної ставки на період дії угоди.
24.07.2023 року між ТзОВ «Бізнез Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №459641-КС-002, за умовами якого термін кредитного договору продовжено на 70 тижнів, дата повернення кредиту – 24 червня 2024 року. Цією угодою ОСОБА_1 підтвердив наявність у нього заборгованості за кредитним договором станом на день її підписання в розмірі 49 174,74грн., яка складається з: 20904,31 грн. тіло кредиту, 28 270,43 грн. – проценти за користування кредитом. Також сторони узгодили розмір процентної ставки на період дії угоди.
Наявність між сторонами справи правовідносин за договором позики підтверджується договором про надання кредиту № 459641-КС-002 від 22.02.2023 р. та додатковими угодами до нього, паспортом споживчого кредиту, пропозицією (офертою) укласти вказаний договір від 22.02.2023р., прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) укласти договір про надання кредиту від 22.02.2023 року, пропозиціями укласти додаткові угоди, прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) щодо укладання додаткових угод, візуальними формами послідовності дій клієнта, які містять підписи позичальника ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором.
Факт укладання кредитного договору та додаткових угод до нього ОСОБА_1 не оспорює.
22.02.2023 року на виконання умов кредитного договору ТзОВ "Бізнес Позика" було перераховано грошові кошти в сумі 22000 грн. на банківський картковий рахунок відповідача, що підтверджується інформаційною довідкою від 09.09.2024 року № 202\08, повідомленням АТ "СЕНС БАНК" про наявність відкритого карткового рахунку на ім`я ОСОБА_1 , випискою по рахунку за період 22.02.2023 року по 24.06.2024 року, яка містить дані про перерахунок позивачем кредитних коштів в сумі 22000 грн. на картковий рахунок позичальника, а також наданою суду деталізацією здійснених операцій позичальником.
Таким чином, між сторонами було досягнуто  згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Разом з цим, у встановлений договором строк ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання за кредитним договором № 459641-КС-002 від 22.02.2023 року не виконав. 
Прострочена заборгованість станом на 24 червня 2024 року становить 129669 грн. 48 коп., з яких: 20904 грн. 31 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 108765 грн. 17 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом, довідкою про стан заборгованості.
Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду., ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права. 
Матеріали справи підтверджено, що сторони кредитного договору дійшли усіх істотних його умов та вчинили дії на його реальне виконання з обох сторін.
Кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, Правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика» учасники справи узгодили комісію за надання кредиту у розмірі 3300 грн., яка нараховувалася у перший місяць дії договору. 
При цьому, право банку встановлювати у кредитному договорі комісію передбачено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Необґрунтованими є твердження апелянта про нарахування позивачем відсотків поза межами строку дії кредитного договору, що спростовується проведеним позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 15 зворот). Водночас, відповідач свого розрахунку заборгованості не надав та не клопотав перед судом про призначення судової економічної експертизи.
Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про несправедливість умов кредитного договору щодо завищеної процентної ставки.
Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено самостійні підстави визнання умов договорів недійсними, що обмежують права споживача.
Так, за змістом частини п`ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.
Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина 6 статті 18 Закону). 
Визначення поняття «несправедливі умови договору» (частина друга статті 18 цього Закону) - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.
Таким чином, якщо особа вважає несправедливими умови договору, вона має звернутися до суду із позовом про визнання таких умов договору недійсними.
Із таким позовом відповідач до суду не звертався.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.
Відповідач своїм правом відмови від договору про споживчий кредит не скористався, натомість погодився із його умовами здійснивши його часткове виконання в сумі 12458 грн. 53 коп..
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, у зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 27 лютого 2025 року.

Головуючи-суддя                 Шимків С.С.

Судді:                 Боймиструк С.В.

               Гордійчук С.О.