Справа № 127/30858/24 
Провадження № 33/801/51/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року                                                                     м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Ткача Юрія Анатолійовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
У постанові суду зазначено, що 15 вересня 2024 року о 10 год. 10 хв. в м. Вінниці по вул. Пирогова, 135, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 у встановленому законом порядку відмовився в лікаря нарколога у медичному закладі КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР, висновок 0871. Проводилась безперервна відеофіксація. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник Жмурка І. В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому відсутні підстави для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи.
Також захисник ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ст. ст. 268, 294 КУпАП їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Оскаржувана постанова винесена 15 листопада 2024 року, відтак останнім днем подання апеляційної скарги було 25 листопада 2024 року.
Апеляційна скарга подана 16 грудня 2024 року.
Як видно зі змісту постанови, ОСОБА_1 та його захисник при її ухваленні присутні не були, доказів вручення її копії матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з метою недопущення позбавлення ОСОБА_1 права на доступ до правосуддя та на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, строк на подання апеляційної скарги можливо поновити.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із такого.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
При цьому згідно із вимогами пункту 11 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу від 15 вересня 2024 року серії ЕПР1 № 129770,  15 вересня 2024 о 10 год. 10 хв. в м. Вінниці по вул. Пирогова, 135, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 у встановленому законом порядку відмовився в лікаря нарколога у медичному закладі КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР, висновок 0871. Проводилась безперервна відеофіксація. 
Протокол підписаний ОСОБА_1 . Від надання письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився (а. с. 2).
У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 15 вересня 2024 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КП ВОНД «Соціотерапія». У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці; порушення координації рухів (а. с. 4).
Відповідно до висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР від 15 вересня 2024 року №0871 ОСОБА_1 відмовився від проходження медогляду (а. с. 6).
До матеріалів справи також долучені відеозаписи із автомобіля та нагрудних камер поліцейських.
На відеозаписах зафіксовано як о 10 год. 10 хв. працівник поліції стоїть біля автомобіля «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 , поруч сидить пасажир, на задньому сидінні автомобіля дитина. Поліцейський представляється, повідомляє про відеофіксацію. Також повідомляє, що ОСОБА_1 різко виїхав із повороту, на що ОСОБА_1 відповідає, що поспішає, оскільки везе дитину на плавання, передає поліцейському документи. При цьому автомобіль стоїть із увімкненим двигуном.
О 10 год. 14 хв. поліцейський просить ОСОБА_1 вийти з автомобіля, запитує чи немає заборонених предметів. ОСОБА_1 відповідає, що немає, знову каже, що поспішає. Поліцейський проводить поверхневу перевірку.
О 10 год. 16 хв. поліцейський проводить поверхневу перевірку пасажира, виявляє порошкоподібну речовину білого кольору, схожу на наркотичну, викликає СОГ. Пасажир повідомляє, що він військовослужбовець, поліцейський викликає ВСП.
О 10 год. 36 хв. прибуває СОГ. 
О 10 год. 56 хв. поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, повідомляє виявлені ознаки: підвищена жвавість; поведінка, що не відповідає обстановці; тремтіння пальців рук.
Об 11 год. 01 хв. прибувають співробітники ВСП.
З 11 год. 04 хв. по 11 год. 11 хв. працівники поліції доставляють ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.
Об 11 год. 14 хв. ОСОБА_1 у присутності лікаря-нарколога відмовляється від проходження огляду. Поліцейський роз`яснює наслідки відмови. ОСОБА_1 ставить підпис у висновку.
Об 11 год. 30 хв. ОСОБА_1 доставляють на місце події, поліцейські складають адміністративні матеріали та об 11 год. 57 хв. ознайомлюють із ними ОСОБА_1 , роз`яснюють його права. ОСОБА_1 ставить підписи у протоколі, від надання письмових пояснень відмовляється. Поліцейський видає ОСОБА_1 тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.
Таким чином доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що на відеозаписі зафіксовано перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля із увімкненим двигуном, роз`яснення йому причини зупинки поліцейським. На місці події ОСОБА_1 не заперечував проти факту керування ним автомобілем, натомість особисто повідомляв працівникам поліції, що поспішає, бо везе дитину на плавання.
Жодних письмових заперечень щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 15 вересня 2024 року матеріали справи не містять.
З огляду на викладене доводи скаржника у цій частині є обраною тактикою захисту та спрямовані виключно на уникнення відповідальності.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи, апеляційний суд зазначає таке.
Судові засідання у справі призначалися судом першої інстанції неодноразово.
09 жовтня 2024 року судове засідання було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 (а. с. 11, 13).
Про наступне судове засідання, призначене на 23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 повідомлений судом під розписку (а. с. 14).
23 жовтня 2024 року розгляд справи було відкладено на 15 листопада 2024 року за клопотанням захисника ОСОБА_1 – адвоката Ткача Ю. А. (а. с. 16).
На а. с. 19 знаходиться повістка про виклика до суду ОСОБА_1 на 15 листопада 2024 року, яка була надіслана йому засобами електронного зв`язку.
Таким чином ОСОБА_1 та його захиснику було достеменно відомо про наявне судове провадження, тому вважати, що судом першої інстанції були порушені права ОСОБА_1 на захист та особисту участь у розгляді справи немає підстав.
З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 15 вересня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Апеляційний суд зауважує, що за встановлених обставин вчинене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху могло спричинити тяжкі наслідки, адже є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, зокрема, дитини, яка була пасажиром автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .
Адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Ткача Юрія Анатолійовича залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                                 В. В. Оніщук