ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2025 року 
м. Київ
справа № 493/32/24
провадження № 61-14741св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд): головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач)
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Якименко Микола Миколайович,
на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 09 січня 2024 року у складі судді Тітова Т. П. та постанову Одеського апеляційного суду 
від 19 вересня 2024 року у складі колегії судів: Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., Дришлюка А. І.,
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про припинення стягнення аліментів з батька дитини та покладення обов`язку щодо сплати аліментів на матір дитини, 
ухвалив постанову про таке:
І. Вступ
1.           У січні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення стягнення аліментів з батька дитини та покладення обов`язку щодо сплати аліментів на матір дитини.
2.           Суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у справі, і його позицію підтримала апеляційна інстанція.
3.           Позивач оскаржив судові рішення. Підставою касаційного оскарження вказав те, що суди порушили норми процесуального права при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у справі. Також вказав, що суди не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду, перелік яких навів у касаційній скарзі.
4.           Оскаржувані судові рішення переглядається в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв`язку із чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.
ІІ. Короткий зміст позовних вимог
5.           Позов обґрунтований тим, що:
-                     Балтським районним судом Одеської області 09 січня 2020 року видано наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 грудня 2019 року до досягнення повноліття дитиною;
-                     з жовтня 2020 року дитина проживає на постійній основі з батьком та перебуває на його повному утриманні, тому відповідач з цього часу немає права на стягнення аліментів, оскільки це суперечить чинному законодавству, а також інтересам дитини;
-                     позивач посилався на висновок висококваліфікованих фахівців за результатами психологічних обстежень дитини щодо того, що дитина проживає з батьком, наявні травмуючі обставини від відносин з матір`ю, констатацією того, що повернення дитини до виховного середовища матері викличе тяжкі психологічні наслідки у дитини, у тому числі суїцидальні схильності та спроби. Дитина категорично відмовляється контактувати з матір`ю з огляду на травмуючі обставини відносин з нею.
6.           З урахуванням викладеного, позивач просив:
-                  зняти з нього обов?язок щодо сплати щомісячно аліментів (припинити стягнення) на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який покладено на ОСОБА_1 судовим наказом від 09 січня 2020 року у справі № 493/2246/19, - з жовтня 2020 року або з дня подачі до суду цієї позовної заяви;
-                  покласти цей обов`язок на ОСОБА_2 .
ІII.Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
7.           Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 09 січня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі № 493/32/24. 
8.           Суд першої інстанції виходив з таких підстав:
-                  рішенням Балтського районного суду Одеської області від 06 червня 2022 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 07 березня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до 
ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів відмовлено. Рішення набрало законної сили 07 березня 2023 року;
-                  оскільки існує таке, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене 
з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, то у відкритті провадження у цій справі слід відмовити згідно 
з пунктом 2 частини першої статті 186 ЦПК.
ІV. Короткий зміст постанови апеляційної інстанції
9.           Постановою Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Якименко М. М., залишено без задоволення, ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 09 січня 2024 року залишено без змін.
10.        Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК та вказав, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
V. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальненні доводи особи, яка подала касаційну скаргу
11.        У касаційній скарзі позивач просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
12.        Касаційна скарга мотивована наступними обставинами:
-                     оскаржувані судові рішення порушили право позивача на доступ до правосуддя і право на отримання судового рішення за результатами розгляду позовної заяви;
-                     суди не звернули увагу на те, що позовна заява містить вимогу про зняття з  ОСОБА_1 обов`язку щодо сплати щомісячно аліментів (припинити стягнення) з дня подачі до суду цієї позовної заяви, і наведене свідчить про інший період припинення аліментів, а отже і нетотожність предмету позову;
-                     вказані обставини свідчать про те, що суд першої інстанції не встановив зміст спірних правовідносин, предмет та підстави позову та передчасно вирішив питання про відмову у відкритті провадження у справі, з висновками якого погодився апеляційний суд;
-                     суди не застосували до позовної заяви ОСОБА_1 статтю 188, частину четверту статті 273 ЦПК, оскільки позивач має право звернутись із вимогами за період, який не був предметом дослідження у справі № 493/988/32;
-                     звертає увагу, що суд першої інстанції наділений повноваженнями із власної ініціативи роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства;
-                     вважає, що у конкретній справі суди порушили норми процесуального права, а також допустили надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права заявника на судовий захист у обраний ним спосіб;
-                     судами було помилково встановлено, що позови у справах № 493/988/21 та № 493/32/24 є тотожними, чим грубо порушено низку вимог законодавця, у тому числі пункт 2 частини першої статті 186 ЦПК, що призвело до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає  подальшому провадженню у справі.
VІ. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
13.        06 грудня 2024 року представник відповідача подав відзив та навів такі мотиви для відмови в задоволенні касаційної скарги:
-                  звертає увагу, що згідно з частиною шостою статті 188 ЦПК це право, а не обов`язок суду роз`єднувати позові вимоги і за умови, якщо не сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства;
-                  позивач намагається використати аналогію, однак тексти позовів у справах № 493/988/21 та № 493/32/24 нічим не відрізняються і скаржник як у апеляційній, так і в касаційній скарзі не обґрунтовує свої доводи наявністю зміни підстав позову, які треба врахувати вже з дати подання позову;
-                  в касаційній скарзі вперше з`являється посилання на статтю 188 ЦПК, хоча цей аргумент не був заявлений на стадії апеляційного провадження, що виглядає як спроба компенсувати прогалини у попередніх доводах, тобто на апеляційному етапі скаржник акцентує увагу на різниці предметів спору, а на касаційному - на процесуальних моментах;
-                  зауважує, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, зобов`язано  ОСОБА_1 повернути дитину матері за її місцем проживання. Крім того, позивач постійно втягує відповідача у судові процеси, які по суті часто є безпідставними, чим завдають їй моральних страждань;
-                  крім того просить стягнути з позивача на її користь на судові витрати, які відповідач змушена нести у зв`язку з поданням позивачем касаційної скарги. 
VІІ. Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
14.        04 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Якименко М. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення судів попередніх інстанцій.
15.        Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції. 
16.        У грудні 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
17.        Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2025 року справу призначено до судового розгляду.
VІІІ. Позиція Верховного Суду
18.        Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 4), Верховний Суд зазначає наступне.
19.        У цій справі підлягає перевірці обґрунтованість відмови у відкритті провадження у справі та застосування положень статті пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК.
20.        Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або 
є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
21.        Тлумачення пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК свідчить, що підставою для ухвалення судового рішення про відмову у відкритті провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.
22.        Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування відповідних норми права, що враховується у цих правовідносинах відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК.
23.        В першу чергу Верховний Суд звертає увагу на те, що у розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги 
(див., наприклад, постанови Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 759/9251/16-ц (провадження № 61-12121св20), від 05 вересня 2024 року 
у справі № 305/3016/23 (провадження № 61-6948св24), від 26 червня 2024 року у справі № 455/598/21 (провадження № 61-4807св24)).
24.        При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин), позивач просить про захист свого права.
25.        Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (див. постанову Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 630/487/16 (провадження 
№ 61-8780св18)).
26.        Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.
27.        Судами встановлено, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 06 червня 2022 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 07 березня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів відмовлено (справа № 493/988/21). 
28.        Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зробив висновок, що спір у цій справі виник між тими ж сторонами, матеріально-правові вимоги в цих позовах є тотожними, підстави та предмет позову 
є ідентичними, аналогічні вимоги розглянуті судом та їм надана відповідна правова оцінка, ухвалено рішення суду, яке набрало законної сили, тому 
у відкритті провадження необхідно відмовити на підставі пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК.
29.        Проте суди попередніх інстанцій не врахували, що у справі № 493/988/21 та у справі, що переглядається, співпадають сторони, підстава та лише частково предмет спору.
30.        Так, в обох справах склад сторін збігається 
(позивач -  ОСОБА_1 ; відповідач -  ОСОБА_2 ).
31.        Підставою позову в справі № 493/988/21 було те, що з жовтня 2020 року дитина і де-юре, і де-факто проживає на постійній основі з батьком і не проживає з матір`ю, тому відповідач з цього часу немає права на стягнення аліментів і стягувати аліменти з позивача на утримання дитини, оскільки це суперечить чинному законодавству, а також інтересам дитини. Посилався на висновок висококваліфікованих фахівців за результатами психологічних обстежень дитини щодо того, що дитина проживає з батьком, наявні травмуючі обставини від відносин з матір`ю, констатацією того, що повернення дитини до виховного середовища матері викличе тяжкі психологічні наслідки у дитини, у тому числі суїцидальні схильності та спроби. Дитина категорично відмовляється контактувати з матір`ю з огляду на травмуючі обставини відносин з нею. Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 просив суд зняти з нього обов`язок щодо сплати аліментів на користь відповідача з жовтня 2020 року або з дня подачі до суду позовної заяви.
32.        Підставою позову у справі, що переглядається, було те, що з жовтня 2020 року дитина проживає на постійній основі з батьком та перебуває на його повному утриманні, тому відповідач з цього часу немає права на стягнення аліментів, оскільки це суперечить чинному законодавству, а також інтересам дитини. ОСОБА_1 посилався на висновок висококваліфікованих фахівців за результатами психологічних обстежень дитини щодо того, що дитина проживає з батьком, наявні травмуючі обставини від відносин з матір`ю, констатацією того, що повернення дитини до виховного середовища матері викличе тяжкі психологічні наслідки 
у дитини, у тому числі суїцидальні схильності та спроби. Дитина категорично відмовляється контактувати з матір`ю з огляду на травмуючі обставини відносин з нею.
33.        Предметом позову у справі № 493/988/21 була вимога про:
-                  зняття з позивача обов`язку щодо сплати щомісячно аліментів на користь відповідача з жовтня 2020 року або з дня подачі до суду позовної заяви.
34.        Слід звернути увагу, що у справі № 493/988/21 позивач звернувся до суду 26 липня 2021 року, а тому його вимога про зняття з позивача обов`язку щодо сплати щомісячно аліментів на користь відповідача (див. пункт 33) стосується дати «26 липня 2021 року» як дня подачі до суду позовної заяви.
35.        В той же час предметом позову усправі, що переглядається, були вимоги про:
-                  зняття з позивача обов?язку щодо сплати щомісячно аліментів (припинити стягнення) на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який покладено на ОСОБА_1 судовим наказом від 09 січня 2020 року у справі № 493/2246/19, - з жовтня 2020 року або з дня подачі до суду цієї позовної заяви;
-                  покладення цього обов`язку на ОСОБА_2 .
36.        Слід звернути увагу, що у цій справі позивач звернувся до суду 08 січня 2024 року, а тому його вимога про зняття з позивача обов`язку щодо сплати щомісячно аліментів на користь відповідача (див. пункт 35) стосується дати «08 січня 2024 року» як дня подачі до суду позовної заяви.
37.        За таких обставин суди попередніх інстанцій зробили помилковий висновок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК в частині вимог:
-                     зняття з позивача обов`язку щодо сплати щомісячно аліментів на користь відповідача з дня подачі до суду позовної заяви (які у згадуваних справах є різними (див. пункти 34,36));
 
-                      ОСОБА_1 про покладення обов`язку на  ОСОБА_2 щодо сплати щомісячно аліментів, оскільки така вимога у справі № 493/988/21 не заявлялась.
38.        В іншій частині позовних вимог суди правильно вважали, що справи № 493/988/21 та № 493/32/24 є тотожними.
39.        Отже, Верховний Суд частково погоджується з доводами касаційної скарги  ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК, оскільки у названих справах частково відмінні предмети позову, а суд апеляційної інстанції на вказане не звернув уваги.
IХ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
40.        Доводи касаційної скарги дають підстав для висновку, що ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції частково прийняті без додержання норм процесуального права.
41.        Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
42.        За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково. 
Ухвалу суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій в частині вимог ОСОБА_1 про зняття з позивача обов?язку щодо сплати щомісячно аліментів (припинити стягнення) на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який покладено на ОСОБА_1 судовим наказом від 09 січня 2020 року у справі № 493/2246/19, з дня подачі до суду цієї позовної заяви (08 січня 2024 року) та вимог про покладення обов`язку щодо сплати аліментів на матір дитини скасувати та справу в цій частині передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
В іншій частині вимог про зняття з позивача обов?язку щодо сплати щомісячно аліментів (припинити стягнення) на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який покладено на ОСОБА_1 судовим наказом від 09 січня 2020 року у справі № 493/2246/19, з жовтня 2020 року до 07 січня 2024 року включно, оскаржувані судові рішення залишити без змін.
43.        Оскільки Верховний Суд направляє справу на новий розгляд до суду першої інстанції, відповідно до статті 141 ЦПК розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Із цих підстав,
керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 411, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Якименко Микола Миколайович, задовольнити частково.
2.           Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 09 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року в частині вимог про зняття з позивача обов?язку щодо сплати щомісячно аліментів (припинити стягнення) на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який покладено на ОСОБА_1 судовим наказом від 09 січня 2020 року у справі № 493/2246/19, з жовтня 2020 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, залишити без змін.
3.           Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 09 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року в частині вимог ОСОБА_1 про зняття з позивача обов?язку щодо сплати щомісячно аліментів (припинити стягнення) на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який покладено на ОСОБА_1 судовим наказом від 09 січня 2020 року у справі № 493/2246/19 з дня подачі до суду цієї позовної заяви (08 січня 2024 року) та вимог про покладення обов`язку щодо сплати аліментів на матір дитини, скасувати, а справу в цій частині направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження 
у справі.
4.           З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції ухвала Балтського районного суду Одеської області від 09 січня 2024 року та постанова Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року 
в скасованих частинах втрачають законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: | В. І. Крат Д. А. Гудима І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко