П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/29000/24	

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа без самостійних вимог Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                  В С Т А Н О В И Л А :

17 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 12.08.2024 року №156050022729 «Про відмову у призначенні пенсії»; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу що дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 періоди роботи: з 03.01.1992 року по 01.07.1992 року, з 28.02.2013 року по 02.04.2013 року, з 03.04.2018 року по 19.04.2018 року; 
- призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 31.01.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, однак оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області йому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. До страхового (загального) стажу позивача не зараховано період роботи з 03.01.1992 року по 01.07.1992 року, оскільки запис про звільнення з роботи засвідчено нечитабельною печаткою; - до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 28.02.2013 року по 02.04.2013 року, з 03.04.2018 року по 19.04.2018 року за Списком №2 відповідно до пільгової довідки від 05.04.2024 №06-48/106, виданої КП «Теплопостачання міста Одеса», оскільки наявні перерви в атестаціях робочих місць.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Третя особа подала до суду пояснення по справі, в яких зазначила, що рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12.08.2024 року №156050022729 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 28.02.2013 по 02.04.2013 та з 03.04.2018 по 19.04.2018, а також до загального страхового стажу періоду роботи з 03.01.1992 по 01.07.1992, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ГУ ПФУ в Хмельницькій області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відомості, які б уточнювали пільговий характер спірних періодів роботи в трудовій книжці позивача відсутні. Крім того, відповідач наголосив на тому, що наявні перерви в атестації робочих місць позивача, а запис від 01.07.1992 року засвідчений нечитабельною печаткою.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 . 
Позивач у віці 55 років 10.04.2024 року звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, яку за принципом передана екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ у Львівській області.
Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 18.04.2024 №156050022729 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, до якого не зараховано періоди роботи з 22.01.1990 по 17.11.1990 та 03.01.1992 по 01.07.1992, оскільки печатка при звільненні не ідентифікується. Також не зараховано період навчання згідно диплому НОМЕР_2 , виданого 15.07.1987, оскільки дата початку навчання не коректна (01.09.1987). Для зарахування необхідно долучити довідку про період, форму навчання та присвоєну кваліфікацію, видану на підставі первинних документів. В рішенні ГУ ПФУ у Львівській області зазначено, що до пільгового періоду зараховано усі періоди.
10 травня 2024 року позивач надав уточнюючі довідки щодо вказаних періодів роботи та звернувся за призначенням пенсії із заявою, за результатом розгляду якої за принципом екстериторіальності рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 17.05.2024 №156050022729 відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу (12 років 6 місяців) при наявному 12 років 05 місяців 10 днів. В рішенні зазначено, що до страхового та пільгового стажу враховано усі періоди роботи.
Позивач 05.08.2024 року знову звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яку розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Хмельницькій області.
За результатом розгляду заяви ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийнято рішення від 12.08.2024 №156050022729, яким відмовлено заявнику у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність пільгового стажу – 12 років 6 місяців. Пільговий стаж заявника становить 12 років 05 місяців 14 днів.
У рішенні зазначено, що до страхового (загального) стажу не зараховано період роботи з 03.01.1992 по 01.07.1992, оскільки запис про звільнення з роботи засвідчено нечитабельною печаткою. Для зарахування цього періоду необхідно надати уточнюючу довідку.
Також в рішенні зазначено, що до пільгового стажу заявника не зараховано періоди роботи з 28.02.2013 по 02.04.2013 та з 03.04.2018 по 19.04.2018 за Списком №2 відповідно до пільгової довідки від 05.04.2024 №06-48/106, виданої КП «Теплопостачання міста Одеса», оскільки наявні перерви в атестаціях робочих місць.
Позивач, вважаючи рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 12.08.2024 №156050022729 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що записи трудової книжки позивача, уточнюючі довідки щодо спірних періодів роботи містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт, також наявні записи щодо проведення атестації робочих місць, яким підтверджено право позивача на пенсію за Списком № 2.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
За приписами ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч.1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. 
Згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За обставинами справи, позивач наголошує, що він досяг необхідного віку, та має достатній страховий та спеціальний стаж для призначення пенсії за п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058.
Спірним питанням у межах даної справи є наявність у позивача  спеціального стажу для призначення пенсії за п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058.
Судова колегія наголошує, що призначення пенсії  за  віком на пільгових  умовах  є додатковою соціальною гарантією для осіб, які, зокрема виконували певні професійні функції на  роботах із шкідливими і важкими умовами праці.  
Особливість цього виду пенсій полягає  у  зменшенні пенсійного віку, тобто, чим більший ступінь важкості та шкідливості умов  праці,  тим нижчий вік виходу на пенсію, а також менші вимоги до  стажу,  необхідного для призначення пенсії, вищі розміри пенсій.
Згідно  із  положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового  стажу  для призначення пенсій  за  відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою  Кабінету Міністрів України  від  12.08.1993  №  637 основним документом, що підтверджує  стаж роботи  є трудова книжка.  За  відсутності трудової книжки або відповідних записів  у  ній трудовий  стаж  встановлюється на підставі  інших  документів, виданих за місцем
роботи,  служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку №637  за  відсутності трудової книжки, а також  у  тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди  роботи,  для підтвердження трудового  стажу  приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки  із  наказів, особові рахунки  і  відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори  і  угоди  з  відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди  роботи.
У  тих випадках, коли в трудовій книжці відсутня інформація, що визначає право на пенсії на пільгових  умовах  або  за  вислугу  років,  установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового  стажу  приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).  У  довідці має бути вказано: періоди  роботи,  що зараховуються до спеціального  стажу; професія  або  посада;  характер виконуваної  роботи;  розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період  роботи;  первинні документи  за  час виконання  роботи,  на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, зміст наведених норм права свідчить, що основним документом на підтвердження пільгового  стажу роботи  є трудова книжка, та  за  відсутності останньої або відповідних записів  у  ній трудовий  стаж  встановлюється на підставі  інших  документів, виданих  за  місцем  роботи,  служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки  із  наказів, особові рахунки  і  відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори  і  угоди  з  відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися  у  разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових  умовах.
Уряд своєю постановою від 18.11.2005 №383 затвердив Порядок застосування Списків  №  1  і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників  при обчисленні  стажу роботи,  що дає право на пенсію  за  віком на пільгових  умовах  (далі  -  Порядок №383).
Пунктом 1 цього Порядку визначено, що він регулює застосування Списків № 1  і  №  2 виробництв, робіт, професій, посад і показників  (далі  - Списки) при обчисленні  стажу роботи,  що дає право на пенсію  за  віком на пільгових  умовах  відповідно до підпунктів «а» (за списком № 1), «б» (за списком № 2) статті 13 та статті 100 Закону №1788-XII.
Відповідно до положень пунктів  2,  3 Порядку №383 під  повним робочим  днем слід уважати виконання  робіт  в  умовах,  передбачених  Списками, не менше  80 відсотків  робочого  часу, установленого для працівників даного  виробництва,  професії чи  посади, з  урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних  робіт,  пов`язаних  з  виконанням своїх трудових обов`язків.
При визначенні права на пенсію  за  віком на пільгових  умовах  застосовуються  Списки,  що чинні на період  роботи  особи. До пільгового  стажу  зараховується весь період  роботи  на відповідних  посадах  або  за професіями  незалежно від дати їх внесення до Списків  за умови  підтвердження документами відповідних умов  праці за  час виконання  роботи  до 21.08.1992 та  за результатами  проведення  атестації робочих місць за умовами праці після  21.08.1992. 
Зміст  зазначених  норм права свідчить, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті  повний робочий день  на підземних  роботах,  а також на  роботах з  особливо  шкідливими і  особливо  важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників,  чинними  у  період такої  роботи.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постанові по справі № 360/4129/20 від 29.03.2023 року.
Як вбачається із записів трудової книжки ОСОБА_1 , позивач з 01.09.2011 року по теперішній час працює електрогазозварником на КП «Теплопостачання м.Одеси».
Зазначене підтверджується і довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 05.04.2024 року вих.№ 06-48/106.
Судова колегія враховує, що посада електрогазозварника згідно розділу XXXIII «Загальні професії» Списку  №2  виробництв, робіт, професій, посад  та  показників,  що дають право на пільгове пенсійне забезпечення,  затвердженому  постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2003 № 36, Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, дає право на призначення пільгової пенсії.
Щодо доводів пенсійного органу про не зарахування до пільгового стажу позивача у загальному обрахунку 51 день, у зв`язку із наявністю перерв в атестації робочих місць, судова колегія наголошує, що 19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі №520/15025/16-а, в якій зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 2 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Отже, навіть в разі відсутності доказів проведення атестації робочих місць, викладене не може бути підставою для відмови позивачу у зарахуванні спірного стажу до пільгового.
Натомість позивач надав докази проведення роботодавцем атестації робочих місць, зокрема електрогазозварника і це не заперечується пенсійним органом. В свою чергу позивач не може нести відповідальність за несвоєчасне проведення атестації робочих місць.
Інших доводів щодо не зарахування оскаржуваного періоду до пільгового рішення пенсійного органу не містило.
З викладеного вбачається, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди роботи позивача до пільгового стажу за Списком № 2.
Доводи пенсійного органу через про не зарахування до загального стажу періоду роботи позивача з 03.01.1992 по 01.07.1992, оскільки запис про звільнення з роботи засвідчено нечитабельною печаткою, судова колегія вважає проявом надмірного формалізму. Як вірно встановив суд першої інстанції, згідно записів №11-14 трудової книжки серії НОМЕР_3 позивач 03.01.1992 року прийнятий по переводу слюсарем – ремонтником 5 розряду плавильний цех ПП2КО «Вторцветмет» (наказ №18-к від 23.01.1992). На підставі наказу №29 від 06.04.1992 переіменовано ПП2КО «Вторцветмет» в ПАТ «Вторцветмет». 01.07.1992 позивача звільнено по переводу в СП «Обимет» (наказ №122к від 08.11.1992) та 01.07.1992 року прийнятий по переводу із ПАТ «Вторцветмет».
Записи трудової книжки корелюються між собою щодо хронологічної послідовності, є чіткими, розбірливими, записані в хронологічному порядку без будь-яких виправлень чи помарок у датах прийняття та звільнення з роботи. 
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства, не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Аналогічної правової позиції викладено Верховним Судом в постанові від 22.11.2018 року по справі № 497/118/15-а, від 21.02.2018 №687/975/17 та від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.
У зв`язку із викладеним, вірним є висновок суду першої інстанції, що трудовою книжкою серії НОМЕР_3 підтверджується період роботи позивача з 03.01.1992 по 01.07.1992, отже спірний підлягає зарахуванню до загального страхового стажу позивача.
У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів не надає оцінки рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року в цій частині.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 15 листопада 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

                                                  П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області– залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія
          
Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко