Номер провадження: 33/813/250/25
Номер справи місцевого суду: 522/16090/24 
Головуючий у першій інстанції Дерус А. В. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Подуст Т.П.,
представника потерпілого – Некришева Є.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Некришева Євгенія Андрійовича в інтересах Департаменту патрульної поліції на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2024 року про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови суду 
09.09.2024 відносно ОСОБА_1 складений протокол серії ЄПР1 №125975 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Відповідно до протоколу водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3.д та п.11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 21.07.2023 о 17:00 год. керував транспортним засобом «Chery QQ», н/з НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Французький бульвар, № 69, на дорозі із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, здійснив виїзд на смугу зустрічного напрямку, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «CКC MOU-04 МП» (Mitsubishi Outlander), н/з НОМЕР_2 , який належить на праві власності Департаменту патрульної поліції, під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 05.12.2024 провадження у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, суд зазначив, що п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву на неї
В апеляційній скарзі представник Некришев Є.А. в інтересах Департаменту патрульної поліції просить змінити постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05.12.2024, зазначивши в мотивувальній частині про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та наслідками таких дій.
В обґрунтування скарги представник зазначив, що оскаржувана постанова суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, оскільки всупереч ст.280 КУпАП не було встановлено питання щодо винуватості громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що є підставою для зміни такої постанови. Матеріалами справи підтверджена вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, що мала місце 21.07.2023. Саме ОСОБА_1 допустив порушення п.2.3.д та п.11.3 ПДР, що має причинно-наслідковий зв`язок з ДТП та завданням Департаменту патрульної поліції матеріальних збитків, які за висновком експерта станом на 11.11.2024 становлять 572 178,30 грн. Представник звертає увагу, що в діях особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та притягається до адміністративної відповідальності, навіть в разі звільнення такої особи від накладення адміністративного стягнення, має бути встановлено вину такої особи та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками таких дій. Підстав для звільнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.17 КУпАП (зокрема перебування особи в стані неосудності) матеріали справи не містять. В разі закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, в мотивувальній частині рішення суду повинно бути зазначено вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками.
У відзиві на апеляційну скаргу захисник Устименко А.М. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просила відмовити у задоволення апеляційної скарги та залишити постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05.12.2024 без змін. В обґрунтування відзиву захисник Устименко А.М. послалась на те, що положення п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, за якою закрито провадження у справі, не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адмінправопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження по справі, а поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями. Захисник вважає, що апеляційний суд також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_1 . Крім того, зауважила, що в день події ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом по Французькому бульвару, раптово відчув себе погано та різко почав втрачати свідомість, в наслідок чого на деякий момент втратив концентрацію та свідомість, контроль над рульовим колесом, через що виїхав на зустрічну смугу, де сталася ДТП. Звертає увагу, що ОСОБА_1 , проходячи службу в м.Маріуполі, неодноразово звертався до медичного центру МВС України в Донецькій області зі скаргами на гіпертонію та запаморочення, а також проблеми із серцево-судинною системою, у той же час вказані документи залишились у м. Маріуполь і на теперішній час їх отримати можливості немає. За висновком експерта №97 від 02.02.2024 у ОСОБА_1 захворювання, що наявні, мають фазовий перебіг з періодами загострення та ремісії та можуть при загостренні призводити до нападів запамороченням, нудоти, чуття несподіваної слабкості. За позицією сторони захисту, відсутня вина ОСОБА_1 у здійсненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, з огляду на положення ст.ст.17,20 КУпАП щодо дії особи, яка підлягає адміністративної відповідальності, в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок іншого хворобливого стану. Також за позицією захисника, відповідно до сукупності факторів, які мали місце 22.07.2023, можливість такого стану ОСОБА_1 безпосередньо перед ДТП та на момент ДТП доведена. Захисник вважає за необхідне закрити відносно ОСОБА_1 провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Департаменту патрульної поліції підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. ОСОБА_1 та в його інтересах захисник Устименко А.М., будучі належним чином повідомленими про слухання справи, участі у розгляді справи не взяли. Від захисника Устименко А.М. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. З огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП у суду апеляційної інстанції відсутні перешкоди у розгляді справи за відсутності ОСОБА_1 та захисника Устименко А.М., які не виявили бажання взяти участь у судовому засіданні, користуючись на власний розсуд своїми процесуальними правами.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши пояснення представника Департаменту патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Однак, судом першої інстанції вказані вимоги закону не дотримані в повному обсязі.
Місцевий суд, закриваючи провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, виходив з того, що п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Враховуючи вимоги ч.2 ст.38 КУпАП та приймаючи до уваги те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП не є триваючим правопорушенням, дійшов висновку, що тримісячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності закінчився.
Апеляційний суд не може погодитись з висновком суду стосовно того, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.
За положеннями ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
При цьому, відповідно до ч.8 ст.38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Пункт п.7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Для закриття провадження по справі суд має встановити наявність чи відсутність ряду обставин, зокрема: факту вчинення правопорушення особою, що його вчинила, та її вини в цьому, часу вчинення, тощо.
Отже, системний аналіз зазначених правових норм свідчить, що закриття провадження на підставі закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку. 
Встановлення такої обставини - чи винна особа у скоєнні правопорушення, за яким відкрите провадження, є необхідною передумовою для прийняття рішення про закриття провадження за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Крім того, в аспекті аналізу положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП суд повинен встановити обставини вчинення адміністративного правопорушення, а також наявність вини особи у його вчиненні, не дивлячись на сплив строку, встановленого ст. 38 КУпАП, яка виключає можливість накладення стягнення, а ніяк не звільнення від відповідальності. З огляду на це, поєднання закриття справи на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення не є взаємовиключним рішенням.
Слід зазначити також, що правовий аналіз ст.38 КУпАП свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в інкримінованому їй правопорушенні (в даному випадку у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди), провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини в діях особи.
Окрім того формулювання ст.38 КУпАП - «Строки накладення адміністративного стягнення» вказує на те, що таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, застосування даної правової норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватися лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.
Також, апеляційний суд звертає увагу, що ст. 280 КУпАП, якою регламентовано обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, встановлює обов`язок під час судового розгляду встановити ряд обставин, в тому числі чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні. У відповідності до положень ст.283 КУпАП усі обставини, встановлені при розгляді справи, мають бути зазначені в постанові суду.
Так само і ст. 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи щодо встановлення вини особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і проводиться судовий розгляд.
На переконання апеляційного суду, застосовування норми ст.247 КУпАП щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення. 
З огляду на викладене, посилання захисника Устименко А.М. на те, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, є безпідставними, а доводи апелянта знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції в порушення зазначених вимог закону не встановив чи було вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, та чи винуватий ОСОБА_1 у його вчиненні, не дослідив наявні у справі докази та не надав їм належної правової оцінки, а формально, встановивши, що на час розгляду справи закінчились передбачені ст. 38 КУпАП строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, закрив провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до ст.294 КУпАП має право змінити постанову.

Фактичні дані, встановлені апеляційним судом
З матеріалів справи вбачається, що 21.07.2023 о 17:00 в м.Одесі по вул. Французький бульвар, № 69, на дорозі із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, сталася ДТП за участю автомобілів «Chery QQ», н/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «CКC MOU-04 МП» (Mitsubishi Outlander), н/з НОМЕР_2 , який належить Департаменту патрульної поліції, під керуванням ОСОБА_2 
22.07.2023 відкрито кримінальне провадження по справі за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Матеріали справи містять копії: протоколу огляду місця події від 22.07.2023, план-схему до нього, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.07.2023, постанови про призначення речей речовими доказами та визначення їх місця зберігання від 22.07.2023, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів «Chery QQ», CКC MOU-04 МП» (Mitsubishi Outlander), службових посвідчень водіїв транспортних засобів-учасників ДТП, протоколів допиту свідків ОСОБА_1 (водій «Chery QQ»), ОСОБА_2 (водій Mitsubishi Outlander), ОСОБА_3 (пасажир Mitsubishi Outlander).
За протоколом допиту свідка від 29.03.2024 ОСОБА_1 щодо обставин ДТП повідомив, що 21.07.2023 приблизно о 17:00 він рухався на транспортному засобі «Chery QQ», н/з НОМЕР_1 , по Французькому бульвару з боку Шампанського провулку у бік Санаторного провулку зі швидкістю 50-60 км/год. В автомобілі він їхав один. Здійснюючи рух, йому раптово стало дуже погано, він різко почав втрачати свідомість, у нього потемніло в очах та він відчув сильний головний біль, та на деякий момент втратив свідомість і концентрацію, після чого відчув зіткнення. Через деякий момент він прийшов до тями та зрозумів, що через різке погіршення самопочуття він втратив контроль над рульовим колесом та через це виїхав на зустрічну смугу і допустив зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Outlander із символікою патрульної поліції, який рухався у полосі зустрічного руху. З місця ДТП його було госпіталізовано до лікарні, де проходив лікування. Зазначив, що самостійно звернувся до КУ «ООБСМЕ», де провів судово-медичну експертизу, копію висновку просив долучити до протоколу.
За протоколом допиту свідка ОСОБА_2 , 21.07.2023 приблизно о 16:00 -17:00 він рухався на службовому автомобілі Mitsubishi Outlander (CКC MOU-04 МП), н/з НОМЕР_2 на синьому фоні, по Французькому бульвару у бік театру Музична комедія з боку площі 10-го квітня в м.Одесі зі швидкістю 40-50 км/год. В автомобілі був пасажир – підполковник ОСОБА_4 до перехрестя з Шампанським провулком, він помітив, що їм на зустріч по їх смузі руху їде автомобіль, реагуючи на зміну дорожньої обстановки та небезпеку, не змінюючи смуги руху, він застосував екстрене гальмування, але повністю зупинити автомобіль він не встиг і в цей момент вони відчули лобовий удар, від якого спрацювали подушки безпеки. ОСОБА_5 вийшов з автомобіля і побіг до водія «Chery QQ» ( ОСОБА_1 ), який, тримаючись за груди, казав, що йому стало зле, запаморочилась голова, тому він допустив зіткнення з ними. Йому викликали швидку допомогу, яка його шпиталізувала в лікарню.
Аналогічні показання надав свідок ОСОБА_3 , який був пасажиром у службовому автомобілі Mitsubishi Outlander (CКC MOU-04 МП), н/з НОМЕР_2 .
Постановою ТУ ДБР у м.Миколаєві від 28.08.2024 вказане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Виділено матеріали кримінального провадження для складання адміністративних матеріалів за даним фактом та направлено до УПП в Одеській області ДПП НП України для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП.
09.09.2024 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.
За вказаним протоколом водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3.д та п.11.3 Правил дорожнього руху України, які полягали в тому, що він 21.07.2023 о 17:00 керував транспортним засобом «Chery QQ», н/з НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Французький бульвар, № 69, на дорозі із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, здійснив виїзд на смугу зустрічного напрямку, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «CКC MOU-04 МП» (Mitsubishi Outlander), н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, як наслідок транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 з наданням пояснень такого змісту: «Причиною ДТП стало незалежні від мене обставини, а саме різке погіршення здоров`я, що призвело до запаморочення та короткочасної втрати свідомості».
За висновком експертного дослідження від 18.11.2024 №ЕД-19/116-24/19357-АВ вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП від 21.07.2023 службовому автомобілю «CКC MOU-04 МП» на базі Mitsubishi Outlander, р.н. НОМЕР_2 , станом на момент проведення експертного огляду 11.11.2024 визначається рівній 572178,30 грн., оскільки відновлювати такий КТЗ є економічно недоцільно.
Крім того, матеріали справи містять копії фотофіксації транспортних засобів з місця ДТП та компакт-диск з відеозаписом відеореєстратора, встановленого в службовому транспортному засобі CКC MOU-04 МП (Mitsubishi Outlander), р.н. НОМЕР_2 .
З відеозапису вбачається рух транспортного засобу, на якому встановлено відеореєстратор, як згодом встановлено - «CКC MOU-04 МП» (Mitsubishi Outlander), н/з НОМЕР_2 , по дорозі з двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку. Рух інших транспортних засобів в зустрічному напрямку. Виїзд транспортного засобу «Chery QQ», н/з НОМЕР_1 , на смугу зустрічного руху, по якій рухався автомобіль «CКC MOU-04 МП» (Mitsubishi Outlander), н/з НОМЕР_2 , в результаті чого відбулось лобове зіткнення вказаних транспортних засобів. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Зі схеми місця ДТП вбачається, що після пригоди автомобіль «Chery QQ», н/з НОМЕР_1 , перебував переднім лівим колесом автомобіля на відстані 1,05 м, а заднім лівим колесом -0,15 м від лівого бордюру по ходу свого руху, що свідчить про перебування усього автомобіля на смузі для зустрічного руху.
Сторона захисту надала суду копію висновку експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» за №79 від 04.03.2024, за яким:
1) Даних про наявність захворювань у ОСОБА_1 до 21.07.2023, а саме медичної документації у розпорядження судово-медичної комісії не надано. У серпні 2023 року, тобто після ДТП, ОСОБА_1 виставлений діагноз: «Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. на тлі гіпертонічної хвороби ІІ ст., ст.2., ризик 3 та гіпоплазії лівої хребтової артерії, нестійкий перебіг з гострими епізодами судинної дісгемії (часті гіпертонічні кризи по церебральному типу, середньо-тяжка течія), мікроознаками органічного враження ЦНС, стійким цефалгічним та вегетативним синдромами, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, інсомнія». Дані захворювання розвиваються поступово, але не має даних, щодо наявності та термінів загострень даних захворювань (тобто, коли саме були звернення за медичною допомогою з приводу цих захворювань) у термін, що передував ДТП.
2) Наявні у ОСОБА_1 захворювання мають фазовий перебіг з періодами загострення та ремісії та можуть при загостренні призводити до нападів запаморочення, нудоти, чуття несподіваної слабкості. За наявними даними не можна ані виключити, ані категорично підтвердити можливості такого стану безпосередньо перед ДТП та на момент ДТП.
3) У ОСОБА_1 мались тілесні ушкодження (перелічені які саме), які могли утворитись 21.07.2023 в разі впливу тупих твердих предметів, не виключено їх утворення як в умовах ДТП, як вказано в медичних документах, так за інших обставин та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
В суді першої інстанції захисник в інтересах ОСОБА_1 просив закрити провадження по справі на підставі п.3 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з неосудністю останнього. Представник потерпілого в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позиція апеляційного суду
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Положеннями ст.245 КУпАП встановлено, що провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 124 КУпАП встановлено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Об`єктом вказаного правопорушення - є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).
Суб`єктом правопорушення – загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). 
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою Правил дорожнього руху України, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням Правил дорожнього руху України і виявленими пошкодженнями.
За положеннями ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
З приписів розділу 1 Правил дорожнього руху України (пункти 1.3-1.5, 1.9) вбачається, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.2.3.д ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Пункт 11.3.ПДР України встановлює, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
Наявні в матеріалах справи докази прямо вказують про порушення ОСОБА_1 п.2.3.д та п.11.3 ПДР, що фактично є у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та відповідно пошкодження транспортного засобу CКC MOU-04 МП (Mitsubishi Outlander), н/з НОМЕР_2 .
Судом встановлено, що ділянка дороги, де 21.07.2023 сталася ДТП за участі транспортних засобів «Chery QQ», н/з НОМЕР_1 , та «CКC MOU-04 МП» (Mitsubishi Outlander), н/з НОМЕР_2 , - це дорога із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, на якій відсутня дорожня розмітка. Транспортний засіб «Chery QQ», н/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 виїхав на смугу зустрічного руху та допустив лобове зіткнення з транспортним засобом «CКC MOU-04 МП» (Mitsubishi Outlander), н/з НОМЕР_2 , що рухався в зустрічному напрямку.
На переконання апеляційного суду, вказана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_1 , який порушив вимоги п.2.3.д та п.11.3 ПДР. Встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами, а саме:
- постановою про закриття кримінального провадження від 28.08.2024, розпочате за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.07.2023, яким, серед іншого, зафіксовано характер механічних пошкоджень транспортних засобів;
- схемою, долученого до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 22.07.2023, в якій зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, розташування автомобілів після ДТП, із зазначенням відстані з прив`язкою до об`єктів; 
- поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 125975 від 09.09.2024 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; 
- фотофіксацією з місця ДТП;
- відеозаписом з відеореєстратора та іншими доказами наявними в матеріалах справи.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, отриманих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення по справі, не вбачається та під час апеляційного перегляду не зазначалось.
Отже, після повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставини справи в їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що саме дії ОСОБА_1 знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
Щодо посилань сторони захисту на неосудність ОСОБА_1 слід зазначити таке.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).
Таким чином, необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини у особи, що вчинила адміністративне правопорушення.
Поряд із цим, законодавцем визначені певні умови, за яких особа не підлягає адміністративній відповідальності якщо особа діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності (ст. 17 КУпАП).
Зокрема, положеннями ст. 20 КУпАП визначено, що не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.
Виходячи зі змісту вказаної норми, закон вказує на два критерії, сукупність яких дає підстави для визнання особи неосудною, а саме, медичний критерій, який характеризується наявністю у особи хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану, і юридичний критерій, який полягає у нездатності особи усвідомлювати свої дії або керувати ними.
Даних про те, що на час вчинення правопорушення ОСОБА_1 не усвідомлював свої дії та не міг керувати ними, матеріали справи не містять. Зокрема у висновку експерта №79 від 04.03.2024, на який посилається сторона захисту, зазначено, що даних про наявність захворювань у ОСОБА_1 до 21.07.2023, а саме медичної документації у розпорядження судово-медичної комісії не надано. Наявні у ОСОБА_1 захворювання мають фазовий перебіг з періодами загострення та ремісії та можуть при загостренні призводити до нападів запаморочення, нудоти, чуття несподіваної слабкості. За наявними даними не можна ані виключити, ані категорично підтвердити можливості такого стану безпосередньо перед ДТП та на момент ДТП.
Варто зазначити, що за змістом конструкції ст. 20 КУпАП словосполучення «іншого хворобливого стану» розповсюджується не на будь-яку хворобу та вживається в контексті саме неосудності особи, тобто наявності у неї іншого певного психічного, душевного чи розумового хворобливого стану, через який особа під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними.
Осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта адміністративного правопорушення. Між осудністю й виною є тісний взаємозв`язок. Осудність, як і вина, це невід`ємний елемент складу адміністративного правопорушення, що характеризує його суб`єкт, а вина ознака складу, який характеризує суб`єктивну сторону.
Осудність, як і вина, характеризується певними ознаками: інтелектуальними й вольовими. Вольова ознака юридичного критерію неосудності нездатність особи під час вчинення адміністративного правопорушення керувати своїми діями (бездіяльністю) означає нездатність людини діяти з своєї волі, відповідно до своїх уявлень, переконань, нездатність утриматися від імпульсивних, мимовільних й інших подібних діянь. Інтелектуальна ознака юридичного критерію неосудності означає нездатність особи під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків.
У разі встановлення зазначених у ст. 20 КУпАП обставин склад правопорушення буде відсутній через вчинення відповідного діяння чи допущення бездіяльності особою, яка не є суб`єктом.
Разом з тим, у матеріалах цієї справи відсутні докази, які б свідчили про наявність обставин, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 у зв`язку із перебуванням ним у стані неосудності в момент вчинення ДТП.
Наявність в матеріалах справи висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) за №79 від 04.03.2024, з якому, серед іншого, зазначено, що:
- у серпні 2023 року, тобто після ДТП, ОСОБА_1 встановлено діагноз: «Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. на тлі гіпертонічної хвороби ІІ ст., ст.2., ризик 3 та гіпоплазії лівої хребтової артерії, нестійкий перебіг з гострими епізодами судинної дісгемії (часті гіпертонічні кризи по церебральному типу, середньо-тяжка течія), мікроознаками органічного враження ЦНС, стійким цефалгічним та вегетативним синдромами, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, інсомнія;
- наявні у ОСОБА_1 захворювання мають фазовий перебіг з періодами загострення та ремісії та можуть при загостренні призводити до нападів запаморочення, нудоти, чуття несподіваної слабкості,
не звільняє його від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки наявність вказаних діагнозів не підтверджує його недієздатність за станом здоров`я.
Навпаки, з матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 за станом здоров`я не був позбавлений права управління транспортними засобами.
При цьому необхідно зауважити, що відповідно до чинного законодавства у сфері безпеки дорожнього руху водіям забороняється керувати транспортними засобами у хворобливому стані, який може викликати втрату свідомості, що не усуває адміністративної відповідальності.
Так, в сенсі абз.3 п.1.5 розділу І Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів, затвердженого МОЗ України, МВС України від 31.01.2013 №65/80 (зі змінами) водій власного транспортного засобу у разі погіршення стану здоров`я, якщо це перешкоджає безпечному керуванню транспортним засобом, також повинен вжити відповідних заходів для безпечного керування транспортним засобом.
Кожен водій, розпочинаючи рух на транспортному засобі, бере на себе обов`язок забезпечити безпеку дорожнього руху, та відповідно, несе відповідальність за незабезпечення такої безпеки та наслідки своїх дій.
Слід наголосити на тому, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визначається складністю об`єктивної сторони, яка характеризується діянням, наслідками та причинним зв`язком між ними. У зв`язку з цим психічне ставлення особи слід визначати як до факту порушення правил, так і до наслідків цього порушення. Порушення правил може бути вчинене з прямим умислом або з необережності, а до наслідків порушення може бути тільки необережність. У цілому це правопорушення визнається необережним.
В даній справі встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення в стані необережності, тобто він або передбачав можливість настання шкідливих наслідків через керування ним транспортним засобом у хворобливому стані, але легковажно розраховував на їх відвернення, або не передбачав можливості настання таких наслідків, хоч повинен був і міг їх передбачити, що в будь-якому випадку свідчить про наявність в його діях складу правопорушення.
Разом з тим, судом враховано, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено 21.07.2023, кримінальне провадження закрито 28.08.2024, провадження по справі за закінченням строку притягнення закрито 05.12.2024. Тобто, з огляду на положення ч.8 ст.38 КУпАП, на час винесення судом оскаржуваної ухвали дійсно закінчився тримісячний строк накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому оскаржувана постанова суду підлягає зміні в частині викладення мотивувальної частини, з викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника Некришева Євгенія Андрійовича в інтересах Департаменту патрульної поліції – задовольнити.
Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2024 року про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП – змінити, викласти мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині постанову – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                 І.А. Артеменко