ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 лютого 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/18797/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач), суддів:  Щербака А.А., Баранник Н.П.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року (суддя 1-ї інстанції Ремез К.І.) в адміністративній справі №160/18797/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
15.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 28.01.2024 по 14.03.2024 в розрахунку до 30   000,00 грн на місяць; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 28.01.2024 по 14.03.2024 в розрахунку до 30 000,00 грн на місяць.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 30000 гривень на місяць у період з 28.01.2024 по 14.03.2024. З урахуванням наведеного вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить їх задовольнити.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року позов задоволено.
Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що позивач, відповідно до п. 4 витягу із бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2дск КП - м. Кривий Ріг 22.30 від 28.01.2024, виконував відновлювальні роботи у будівлі за адресою АДРЕСА_1 , ... для забезпечення належної роботи Херсонської обласної військової адміністрації. Наголошує, що такі роботи не є підставою для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень за вказаний позивачем період згідно норм Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 та пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. Крім того, звертає увагу, що позивач не пов`язує своє право на виплату додаткової винагороди у підвищеному розмірі власне з виконанням ним бойових завдань та заходів, які у значенні Постанови №168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів», а лише вказує про наявність у нього такого права.
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 05.07.2022 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказу командира № 127 на посаду електрика мостового відділення першого мостового взводу другої роти відновлення штучних споруд, ВОС-659995Т.
28.01.2024 позивачу було видано посвідчення про відрядження № 292, термін відрядження з 28.01.2024, підстава відрядження: наказ від 28.01.2024 № 28, пункт призначення: м. Херсон, мета відрядження: для виконання БР командира 26 обр № 10т від 27.01.2024.
Як вбачається з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2024 за № 28 солдат ОСОБА_1 вибув для виконання бойового завдання у складі зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 28.01.2024. Підстава: бойове розпорядження командира 26 обр № 10т від 27.01.2024, посвідчення про відрядження № 292 від 28.01.2024. З 29.01.2024 позивача знято з продовольчого забезпечення частини.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2024 за № 75 солдат ОСОБА_1 прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків після виконання бойового завдання. Підстава: бойове розпорядження командира 26 обр № 10т від 27.01.2024, посвідчення про відрядження № 292 від 28.01.2024. З 16.03.2024 позивача зараховано на продовольче забезпечення частини. 
Як вбачається з довідки від 22.03.2024 за № 6/94 позивачеві у лютому 2024 року нараховано додаткову винагороду у сумі 3870,97 грн. У січні 2024 року нарахування додаткової винагороди відсутні.
Згідно довідки від 14.06.2024 за № 6/230 позивачеві у лютому 2024 року нараховано додаткову винагороду у сумі 3870,97 грн. У січні, березні, квітні 2024 року нарахування додаткової винагороди відсутні.
З наданого відповідачем витягу з бойового наказу командира 1936 ошвб № 2дск КП від 28.01.2024 позивач був направлений на виконання бойового завдання «з метою проведення відновлювальних робіт у будівлі за адресою: місто Херсон, … для забезпечення належної роботи Херсонської обласної військової адміністрації та на виконання Бойового розпорядження командира 26 обр від 28.01.2024 № 10т» з 28.01.2024 у складі зведеного підрозділу «Херсон-11» 1936 ошвб.
Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 28.01.2024 по 14.03.2024 виконував бойове завдання на підставі бойового наказу командира 1936 ошвб № 2дск КП від 28.01.2024 на виконання Бойового розпорядження командира 26 обр від 28.01.2024 № 10т у складі зведеного підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 1936 ошвб у місті Херсон.
Судом встановлено, що позивачу у період з 28.01.2024 по 14.03.2024 не проведено нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». 
У розпорядженні позивача з січня 2024 року були документи, які за своїми формою та змістом надавали позивачу змогу розраховувати на те, що йому буде здійснено нарахування та виплата додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». 
Дійсно, лише лист Військової частини від 28.03.2024 № 449 містить відомості про те, що додаткова винагорода за період з 28.01.2024 по 14.03.2024 виплачена та нарахована не буде. Вказаний лист наданий особі, яка зазначена у бойовому наказі командира 1936 ошвб № 2дск КП від 28.01.2024, виданого на виконання Бойового розпорядження командира 26 обр від 28.01.2024 № 10т, тобто виконувала ті самі завдання, у тому самому місці, у той самий період, у складі того самого формування, що і позивач. 
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку про їх обґрунтованість.
Предметом розгляду справи є встановлення наявності у позивача права на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 30000грн., відповідно до Постанови №168 у період з 28.01.2024 по 14.03.2024.
Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у ЗСУ та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ ( далі – Закон № 2011-ХІІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У частині другій статті 9 цього Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно абзацу першого частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.
Відповідно до п.1 Постанови №168 (у первинній редакції) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
У подальшому, Постановою КМУ від 20.01.2023 №43 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 28.02.2022 №168» до пункту 1 внесено зміни, зокрема: слова «військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора,», «співробітникам Служби судової охорони,» виключено та після слів «перебуваючи безпосередньо в районах» доповнено словами «їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора».
Постановою КМУ від 09.08.2023 №836 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» доповнено постанову пунктами 11 та 12.
Зокрема в абзаці 3 пункту 11 установлено, що військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Порядок №260 доповнено новим розділом XXXIV (Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану) згідно з наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 (застосовується з 01 лютого 2023 року; в редакції наказу Міністерства оборони №566 від 26.09.2023).
Відповідно до пункту 2 цього розділу, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується зокрема в таких розмірах:
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
- з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
- з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
- з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
- у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
- з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
- у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
- із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
- з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі до складу сільських (селищних), міських, районних та обласних військових адміністрацій, на території (або частині цієї території), здійснення повноважень яких ведуться воєнні (бойові) дії, та виконують бойові (спеціальні) завдання виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 30000 гривень.
Згідно з положеннями пунктів 3, 4 цього розділу Порядку №260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Враховуючи зазначені норми законодавства, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів (розпоряджень), журналів бойових дій та рапортів командира підрозділу про участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивач з 05.07.2022 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді «електрик мостового відділення першого мостового взводу другої роти відновлення штучних споруд».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2024 за № 28 позивач вибув для виконання бойового завдання у складі зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 28.01.2024. Підстава: бойове розпорядження командира 26 обр № 10т від 27.01.2024, посвідчення про відрядження № 292 від 28.01.2024. З 29.01.2024 (а.с. 59-60).
З пункту 4 витягу із бойового наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 2дск КП — м. Кривий Ріг 22.30 від 28.01.2024 вбачається, що він був виданий на виконання бойового розпорядження командира 26 обр № 10т з метою проведення відновлювальних робіт у будівлі за адресою АДРЕСА_1 , ... для забезпечення належної роботи Херсонської обласної військової адміністрації (а.с. 111).
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2024 за № 75 позивач прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків після виконання бойового завдання. Підстава: бойове розпорядження командира 26 обр № 10т від 27.01.2024, посвідчення про відрядження № 292 від 28.01.2024. З 16.03.2024 позивача зараховано на продовольче забезпечення частини (а.с. 61-62). 
Таким чином колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що подані докази підтверджують відрядження позивача у період з 28.01.2024 по 14.03.2024 для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі до зведеного підрозділу військової частини НОМЕР_1 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому у АДРЕСА_1 з метою виконання бойового (спеціального) завдання.
Оскільки згідно наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» від 01.02.2024 №42, від 01.03.2024 №82, від 01.04.2024 №121 частина території у період відрядження позивача визначена як район ведення воєнних (бойових) дій, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позивач має право на нарахування та виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за спірний період.
Зважаючи на те, що відповідачем не наведено жодних мотивів та не надано відповідних доказів того, що позивачем не виконувалось спеціальне завдання згідно бойового розпорядження командира 26 обр № 10т від 27.01.2024 на території Херсонської області, частина з яких визначена як район ведення воєнних (бойових) дій, є вірним висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є саме зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 28.01.2024 по 14.03.2024 в розрахунку до 30 000,00 грн. на місяць.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 77 КАС України відхиляє доводи відповідача, на підтвердження доводів скарги, щодо неотримання у період з 28.01.2024 по 14.03.2024 від керівників органів військового управління, штабу угруповання військ, штабу тактичної групи на території Херсонської області повідомлень про виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань; рапортів (донесень) командира підрозділу про виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань; довідок про виконанням позивачем бойових (спеціальних) завдань або участь у бойових діях; витягів із записів журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового журналу) із записами про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії або виконанні бойових (спеціальних) завдань, оскільки такі доводи скаржника в апеляційній скарзі зводяться до перекладання на позивача тягаря з надання належно оформлених документів, оформлення яких не належить до його повноважень.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року в адміністративній справі №160/18797/24 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник