ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 р. 	Справа № 520/17193/24	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А.) від 29.11.2024 року по справі № 520/17193/24
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Військової частини НОМЕР_1                        
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в період з 23.03.2023 по 06.09.2023 включно ОСОБА_1 збільшеної до 100000,00 гривень грошової винагороди, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини під час строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та під час перебування у відпустці для лікування за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в період з 23.03.2023 по 06.09.2023 включно ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 гривень у розрахунку на місяць, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебуванням у відпустці для лікування за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», враховуючи положення на час виникнення спірних правовідносин;
- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 у місячний строк з дня набрання чинності судового рішення подати звіт про його виконання до Харківського окружного адміністративного суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом проігноровано, що причинний зв`язок захворювання позивача встановлений єдиним органом, уповноваженим на таке визначення - ВЛК. Позивач надав суду виписку з протоколу засідання вищестоящої ВЛК, ніж ВЛК відповідача. Довідки, а саме: грошовий атестат, виданий 23.03.2024, атестат на продовольство № 96 від 23.03.2024 року та наказ отриманий ним 25.03.2024 року. Вказує, що звернувся з новим адвокатським запитом до відповідача з приводу повідомлення причин відсутності нарахування та виплат військовослужбовцю ОСОБА_1 визначних законодастваом України виплат. Листом від 30.04.2024 відповідач повідомив, що у разі надання документів, які підтверджують перебування на стаціонарному лікуванні з березня 2023 року по червень 2023 року буде прийнято відповідне рішення відповідачем. 25.06.2024 року він отримав відмову у здійснені відповідних виплат ОСОБА_1 (копії листі від відповідача на підтвердження цих обставин надала до суду, оригінали наявні у відповідача), таким чином повністю доведено факт несправделивого проведення розрахунку військовослужбовцю після отриманого захворювання, яке відповідно до висновку ВЛК пов`язане з проходженням служби у ЗСУ. Вказав, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.
Відповідач, своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
У відповідності до п. 3 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та  перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що  позивач проходив військову службу з 09.06.2022 по 06.09.2023 у Військовій частині НОМЕР_1 , що вбачається з довідки від 15.01.2024, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 .
З довідки № 1832/убд від 20.06.2023 вбачається, що позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 18.11.2022 по 23.03.2023 в н.п. Мар`їнка Покровського району Донецької області на підставі бойового розпорядження ОТУМ від 11.11.2022 № 295. (а.с. 131)
З листа Військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2024 № 813/9280, наданого позивачем до суду, вбачається, що 23.03.2023 у солдата ОСОБА_1 було діагностовано гостре порушення мозкового кровообігу і прийнято рішення про евакуацію та направлення на лікування до ПХГ Курахове. (а.с. 126)
З наданих позивачем до суду медичних документів (довідки військово-лікарської комісії № 58 від 05.04.2023, довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 від 21.06.2023 № 5192, витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол 2890 від 18.08.2023) вбачається наявність у позивача встановленого захворювання: стан після перенесеної транзиторної ішемічної атаки (22.03.2023) у басейні правої СМА у вигляді лівобічного помірного геміпареза на фоні артеріальної гіпертензії, дисциркуляторна енцефалопатія з астено-невротичним синдромом. (а.с. 124, 132-133)
У подальшому, у зв`язку з наявністю зазначеного захворювання, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в наступні періоди: з 23.03.2023 по 27.03.2023, з 27.03.2023 по 05.04.2023, з 14.04.2023 по 24.04.2023, з 08.05.2023 по 31.05.2023, що підтверджується виписками з медичної карти позивача. (а.с. 136-143)
Також, у зв`язку з наявністю вищезазначеного захворювання позивач з 01.06.2023 по 08.06.2023 перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується випискою з медичної карти позивача. (а.с. 144)
Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що позивач вважає, що має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 гривень у розрахунку на місяць, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебуванням у відпустці для лікування за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 23.03.2023 по 06.09.2023.
З довідки, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 від 12.01.2024 № 133/216 вбачається нарахування позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100000,00 грн у березні 2023 року, а саме за період з 01.03.2023 по 23.03.2023. (а.с. 122)
В інший період березня 2023 року та у період з квітня по вересень 2023 року включно додаткова винагорода з розрахунку 100000,00 грн позивачу не нараховувалася.
Позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн за спірний період, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що положення постанови КМУ № 168, якою регулюється порядок виплати, зокрема, збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди, відсутні норми щодо виплати збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди за час перебування на амбулаторному лікуванні. В частині відмови у задоволенні періоду перебування на стаціонарному лікуванні, суд виходив з того, що позивач мав захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, а не поранення, тому підстави для виплати збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди також відсутні.
Колегія суддів за результатами перегляду рішення суду першої інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з п. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2,3 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз.2 пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінет Міністрів України 28.02.2022 року прийняв Постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану № 168" (далі - Постанова № 168).
Пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції від 21.01.2023 станом на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Абзацом 5 пункту 1 Постанови № 168 передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
У подальшому згідно з Постановою КМУ № 836 від 09.08.2023 Постанову № 168 доповнено пунктами 1-1 та 1-2, які в частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року. Так, відповідно до пункту 1-1 Постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно пункту 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Аналізуючи вищевказані норми в їх сукупності та абз. 3 пункту 1-2 Постанови № 168, колегія суддів робить висновок, що нарахування та виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень передбачається за таких умов:
а) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;
б) факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;
в) факт перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Як встановлено судом першої інстанції, з довідки № 1832/убд від 20.06.2023 вбачається, що позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 18.11.2022 по 23.03.2023 в н.п. Мар`їнка Покровського району Донецької області на підставі бойового розпорядження ОТУМ від 11.11.2022 № 295. (а.с. 131)
З листа Військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2024 № 813/9280, наданого позивачем до суду, вбачається, що 23.02.2023 у солдата ОСОБА_1 було діагностовано гостре порушення мозкового кровообігу і прийнято рішення про евакуацію та направлення на лікування до ПХГ Курахове. (а.с. 126)
З наданих медичних документів (довідки військово-лікарської комісії № 58 від 05.04.2023, довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 від 21.06.2023 № 5192, витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол 2890 від 18.08.2023) вбачається наявність у позивача встановленого захворювання: стан після перенесеної транзиторної ішемічної атаки (22.03.2023) у басейні правої СМА у вигляді лівобічного помірного геміпареза на фоні артеріальної гіпертензії, дисциркуляторна енцефалопатія з астено-невротичним синдромом. (а.с. 124, 132-133)
При цьому з витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол 2890 від 18.09.2023", вбачається, що захворювання військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_1 , 1980 р.н., який під час проходження служби приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, що підтверджено довідкою № 1832/убд, виданою 20.06.2023  командиром військової частини НОМЕР_1 : "наслідки перенесеної ТІА (22.03.2023) у басейні правої СМА з дизартрією та вираженим лівобічним геміпарезом. ДЕП ІІ ст., змішаного ґенезу з лікворо-венозною гіпертензією,вестибуло-атактичним синдромом, астено-невротичним синдромом. Гіпертонічна хвороба ІІІ (друга) стадія, ступінь 3 Ризик дуже високий. Гіпертензивне серцк: гіпертрофія лівого шлуночка, гупертонічна ангіопатія сітківки обох очей. СНІ", що підтверджено довідкою ВЛК № 5192, виданою 21.06.2023 року ВЛК військової частини НОМЕР_2 та медичною документацією лікувально-профілактичних закладів МОЗ України. Захворювання, ТАК, повязане із захистом Батьківщини.
Отже, ключовим, з чого виходив суд першої інстанції, є те, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні саме через захворювання, а не поранення. Тому підстав для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн. немає.
Колегія суддів погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі за текстом - Положення №402), яке визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями та поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Розділом 21 визначено порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України. Так, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:
д) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України»;
є) «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
Аналізуючи вищезазначені норми та враховуючи фактичні обставини справи, норми Постанови № 168 передбачають підстави для отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн протягом строку перебування на стаціонарному лікування лише у зв`язку із отримання поранення (контузії, травми чи каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, а не у зв`язку із захворюванням. 
Доводи позивача про те, що суд першої інстанції проігнорував причинний зв`язок захворювання, спростовуються вищевикладеним, адже в межах розгляду даної справи ключовим є не тільки причинний зв`язок, але і формулювання зазначене у визначенні ВЛК.
Доказів отримання позивачем поранення (контузії, травми, каліцтва) матеріали справи не містять. 
З огляду на що колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 по справі № 520/17193/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.М. Ральченко    В.В. Катунов