Справа № 303/7879/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       16 січня 2025 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого: судді Джуги С.Д.,
суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г. 
за участі секретаря судового засідання: Чичкало М.А.
       розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Компанієць Наталя Григорівна, на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2024 року у складі судді Монича В.О., у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-
встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Заява мотивована тим, що 26.01.2021 року між ОСОБА_2 (покупець) та ОСОБА_3 (продавець) був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_2 купила від ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про витребування майна з чужого володіння - задоволено повністю. Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та витребувано від ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 вищезазначене нерухоме майно.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 18.09.2023 року вищезазначене рішення суду першої інстанції в частині скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 було скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї позовної вимоги відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.
Заявник ОСОБА_2 була добросовісним користувачем вище вказаної квартири з 26.01.2021 року по 18.09.2023 року.
Придбавши зазначену квартиру і протягом вказаного періоду часу, ОСОБА_2 покращила її стан, тобто зробила ремонт, який вважала за необхідний, що включає в себе заміну сантехніки, шпаклівка, фарбування стін, утеплення ззовні, виготовлення кухонної меблі та вітальні тощо.
Заявник ОСОБА_2 вклала значні кошти та сили для покращення житлових умов у зв`язку із чим її ринкова вартість значно збільшилася.
Так, згідно висновку про вартість нерухомого майна, викладеного у Звіті про оцінку майна, станом на 26.01.2021 року, ринкова вартість вищезазначеної квартири становила 200 295,84 гривень, про що також зазначено у Договорі купівлі-продажу.
Разом з тим, станом на сьогоднішній день, згідно звіту про оцінку майна №АР01-230924- 002, ринкова вартість цієї ж квартири, становить 1 682 555,92 гривень.
Отже, сума на яку збільшилася вартість нерухомого майна після його поліпшення, становить 1 482 260,08 гривень.
Внаслідок таких обставин, як витребування майна з чужого незаконного володіння від ОСОБА_2 , як добросовісного набувача, виникло питання щодо відшкодування матеріальних витрат, проведених на покращення майна, та стягнення суми, на яку збільшилася вартість майна після його покращення з відповідача ОСОБА_1 , як з власника, на користь якого майно рішенням суду витребувано.
Таким чином, враховуючи розмір позовних вимог, які будуть у передбаченому законом порядку заявлені, небажання відповідача ОСОБА_1 добровільно сплатити кошти, які були позивачем сплачені для покращення умов в квартирі, а також намір відповідача продати квартиру, свідчить про те, що існують ризики щодо утруднення невиконання рішення суду у разі задоволення позову.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2024 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви – задоволено частково. Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно належне ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_2 на суму 1 482 260 (один мільйон чотириста вісімдесят дві тисячі двісті шістдесят) гривень 08 копійок.
Не погодившись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Компанієць Н.Г., подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у суду першої інстанції не було правових підстав, передбачених чинним законодавством для задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, оскільки заява не містить достатнього належного обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Новікова І.С. підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 
Від представника ОСОБА_7 - адвоката Печунки В.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи на інший термін, у зв`язку із перебуванням його довірительки на лікуванні з дитиною, а також відрядженням адвоката.
Колегія суддів на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснення представника апелянта, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно належне ОСОБА_1 на суму 1 482 260 (один мільйон чотириста вісімдесят дві тисячі двісті шістдесят) гривень 08 копійок, суд першої інстанції виходив з того, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення майбутнього позову.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.
Згідно зі ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому заявник виходить з припущення про ймовірність таких дій і не зобов`язаний подавати суду докази.
Згідно з ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. 
Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».
Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
Матеріалами справи встановлено, що у вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
З поданих до заяви про забезпечення позову документів слідує, що 26.01.2021 року між ОСОБА_2 (покупець) та ОСОБА_3 (продавець) був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_2 купила від ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про витребування майна з чужого володіння - задоволено повністю. Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та витребувано від ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 вищезазначене нерухоме майно.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 18.09.2023 року вищезазначене рішення суду першої інстанції в частині скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 було скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї позовної вимоги відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.
У заяві про забезпечення позову заявник зазначила, що має намір подати позов щодо відшкодування матеріальних витрат, проведених на покращення майна, та стягнення суми, на яку збільшилася вартість майна після його покращення з відповідача ОСОБА_1 , як з власника, на користь якого майно рішенням суду витребувано. Окрім того, вказує, що відповідач має намір продати квартиру, а тому існують ризики щодо утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Враховуючи, що заявник має намір заявити до відповідача позов про відшкодування матеріальних витрат, проведених на покращення майна, та стягнення суми, на яку збільшилася вартість майна на суму 1 482 260 (один мільйон чотириста вісімдесят дві тисячі двісті шістдесят) гривень 08 копійок судом першої інстанції обґрунтовано частково задоволено заяву та вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно належне ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_2 на суму 1 482 260 (один мільйон чотириста вісімдесят дві тисячі двісті шістдесят) гривень 08 копійок, а не на її квартиру, оскільки згідно із ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна може бути здійснено лише у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. Накладення арешту саме на квартиру, який просить вжити заявниця у поданій заяві не відповідає праву та законному інтересу, за захистом яких вона має намір звернутися до суду.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції врахував вищенаведені обставини справи та вимоги закону, а також взяв до уваги, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявниці та дійшов вірного висновку про наявність підстав для забезпечення позову.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції на законних підставах вжито заходів забезпечення позову та обґрунтовано постановлено оскаржувану ухвалу. Підстав для її скасування чи зміни не має.
Таким чином наведені доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.
За наведених обставин, апеляційну скаргу, відповідно до ст.375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись нормами статей 149, 150, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Компанієць Наталя Григорівна, залишити без задоволення.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 січня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: