УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №291/807/24 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В. 
Номер провадження №33/4805/86/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП     Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        15 січня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – Коцюби Алли Євгеніївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Коцюби Алли Євгеніївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2024 року, якою останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:

Постановою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 30.06.2024 о 07 год 59 хв, в с Вчорайше Бердичівського району Житомирської області, по вул Великій Бердичівській, керувала транспортним засобом Audi A6 100, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась, а саме відмовилась від такого огляду на місці зупинки транспортного засобу, а також в медичному закладі, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Коцюба А.Є., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у діях її підзахисної, посилаючись на незаконність постанови, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. На її думку, суд не звернув уваги на пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 не врахував, що ОСОБА_1 не визнає свою вину в інкримінованому їй правопорушенні, жодного підпису у матеріалах справи не ставила, а огляд водія у медичному закладі не проводився. Вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є належним доказом винуватості при ухиленні водія від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки, відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, фіксування технічними засобами здійснюється лише при огляді водія. Також  ОСОБА_1 поводила себе стримано, чемно, а суб`єктивні враження поліцейського щодо ознак сп`яніння ОСОБА_1 не підтверджені доказами. Крім того, вважає, що суд не дослідив та не надав оцінки тим обставинам, що працівниками поліції не здійснювалось тимчасове затримання транспортного засобу, вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія, а тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом їй не видавався. Вказала, що таких даних теж не містить протокол про адміністративне правопорушення, що свідчить про його неповноту. Захисник вважає, що суду не було надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Розглянувши клопотання про поновлення строку, враховуючи зазначені у клопотанні обставини, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами. 
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 170629 від 30.06.2024 вбачається, що ОСОБА_1 30.06.2024 о 07 год 59 хв, в с Вчорайше Бердичівського району Житомирської області, по вул Великій Бердичівській, керувала транспортним засобом – автомобілем Audi A6 100, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась, а саме відмовилась від такого огляду на місці зупинки транспортного засобу, а також в медичному закладі, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у медичному закладі.
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість    ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 170629 від 30.06.2024 (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким у ОСОБА_1  виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Drager Alcotest 6820 на місці зупинки,   ОСОБА_1  відмовилась (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.06.2024 (а.с.5); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, та ст.268 КУпАП (а.с.6);  розпискою  про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу від 30.06.2024 (а.с.7); розпискою  про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом від 30.06.2024 (а.с.9); копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 01.11.2023 (а.с.4); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2506041 від 30.06.2024 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП (а.с.10); відеозаписом фіксації обставин події з портативного відеореєстратора поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля (а.с.12). 
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводи апеляційної скарги спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що    ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, зупинка якого була обумовлена порушенням нею Правил дорожнього руху, про що її було проінформовано. З відеозаписів також чітко вбачається, що працівниками поліції вказано     ОСОБА_1 на наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в найближчому закладі охорони здоров`я. Проте,  ОСОБА_1 відмовилася пройти огляд на стан сп`яніння у будь-який спосіб, не зважаючи на те, що їй були роз`яснені наслідки такої відмови.  ОСОБА_1 також роз`яснені права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та в інших складених уповноваженими особами документах вона відмовився. Водій була відсторонена від керування транспортним засобом шляхом подальшої заборони руху. 
Слід зазначити, що за змістом п.2 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції, а тому доводи апеляційної скарги у частині відсутності у ОСОБА_1 видимих ознак сп`яніння та відсутності підстав для проведення відповідного огляду не є слушними. У працівника поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на повідомлення останній про виявлені у неї ознаки сп`яніння, які відображені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та у протоколі про адміністративне правопорушення. Тому, вимога поліцейського про проходження ОСОБА_1 відповідного огляду була законною, а доводи апеляційної скарги у цій частині – безпідставними.
Наявний у справі відеозапис не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 . Відеозапис проводився працівниками поліції відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та є належним і допустимим доказом у справі. 
Відеозаписом підтверджено, що під час огляду на стан сп`яніння  ОСОБА_1  порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та ст.266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, працівниками поліції не допущено. 
Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. 
Слід зауважити, що законодавством не передбачено обов`язкового складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу під час відсторонення особи від керування транспортним засобом, а не вилучення працівниками поліції посвідчення водія не є обставиною, що звільняє від відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП. 
Пояснення свідка ОСОБА_2 про те, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 була тверезою не спростовують зібраних у справі доказів, якими підтверджено порушення останньою п. 2.5 ПДР. 
Інші доводи апеляційної скарги та пояснення учасників провадження не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280,283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

постановив:
       
Клопотання адвоката Коцюби Алли Євгеніївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ружинського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2024 року.
Апеляційну скаргу адвоката Коцюби Алли Євгеніївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич