ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року	Львів	Справа № 260/3915/24 пров. № А/857/26798/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді                                        Глушка І.В.
суддів                                                            Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року (ухвалене суддею Гебеш С.А., в м. Ужгород о 16:15 год., повний текст складено 04 жовтня 2024 року) у справі № 260/3915/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 в особі житлової комісії про визнання рішення протиправними, зобов`язання до вчинення дій,

                                                           ВСТАНОВИВ:
У червні 2024 року, ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 в особі житлової комісії, військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії військової комісії військової частини НОМЕР_2 , оформлене протоколом № 1 від 16 лютого 2024 року та наказ командира  військової частини НОМЕР_1 №65ад від 26.02.2024 року «Про оголошення рішення засідання  житлової комісії військової частини НОМЕР_2 зазначеного в протоколі №1 від 16.2.2024 року» щодо зняття ОСОБА_1 зі складом сім`ї 2 особи, в тому числі доньки ОСОБА_2 , 2017 року народження, з квартирного обліку, виключення зі списків осіб, що потребують поліпшення житлових шляхом  надання приміщення для постійного  проживання  та списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень при військовій частині НОМЕР_2 ; зобов`язати військову частину   НОМЕР_2 , в особі житлової комісії поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї 2 особи, в тому числі доньки ОСОБА_2 , 2017 року народження на обліку, що потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання при військовій частині НОМЕР_2 - з 20.02.2006 року та у списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень як учасника бойових дій - з 07.12.2020 ; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , в особі командира військової частини  оголосити в своєму наказі рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_2 про поновлення ОСОБА_1 зі складом сім`ї дві особи, в тому числі доньки ОСОБА_2 , 2017 року народження на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання при військовій частині НОМЕР_2 - з 20.02.2006  та у списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень як учасника бойових дій - з 07.12.2020.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , яке оформлене протоколом №1 від 16.02.2024 щодо зняття ОСОБА_1 зі складом дві особи, в тому числі доньки ОСОБА_2 , 2017 року народження з квартирного обліку, виключення зі списків осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання приміщення для постійного проживання та списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень при військовій частині НОМЕР_2 . Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №65ад від 26.02.2024 «Про оголошення рішення засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 зазначеного в протоколі №1 від 16.02.2024 в частині виключення із списків осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання приміщень для постійного проживання та списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень при військовій частині НОМЕР_2 штаб-сержанта ОСОБА_1 1979 року народження зі складом дві особи, в тому числі доньки ОСОБА_2 , 2017 року народження, у зв`язку з поліпшенням житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення, поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею у відповідному населеному пункті. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 в особі житлової комісії поновити ОСОБА_1 зі складом дві особи, в тому числі доньку ОСОБА_2 , 2017 року народження на обліку, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання при військовій частині НОМЕР_2 - з 20.02.2006 року та у списку осіб, користуються правом першочергового одержання житлових приміщень як учасника бойових дій - з 07.12.2020 року. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач - військова частина НОМЕР_1 , оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Зазначає, що законодавство містить вичерпний перелік обставин, що можуть бути підставою для зняття особи з обліку як такої, що потребує поліпшення житлових умов. Відповідно до пункту 21 Розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України N 380 від 31 липня 2018 року, зняття військовослужбовці з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством. 
22 лютого 2023 року відповідно до свідоцтва про права на спадщину за законом №НСТ652716 та витягу з Державного реєстру речових прав індекс №323736733 від 22.02.2023 року ОСОБА_1 успадкував від померлого батька на праві приватної власності: земельну ділянку площею 0,0502 га та житловий будинок загальною площею 107,3 кв.м (житлова площа 91,4 кв.м), що розташовано в АДРЕСА_1 -обїздна, 19. 17.01.2024 ОСОБА_1 повідомив командування військової частини НОМЕР_2 про отримання ним житлового будинку, та відповідно додав до нього підтверджуючі документи. Відтак, у зв`язку із поліпшенням житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею ОСОБА_1 у відповідному населеному пункті, а саме - отримання у спадщину житловий будинок загальною площею 107,3 кв.м (житлова площа 91,4 кв.м), що розташовано в АДРЕСА_1 , житловою комісією військової частини НОМЕР_2 прийнято рішення про зняття ОСОБА_1 зі складом сім`ї 2 (дві) особи, в тому числі доньки ОСОБА_2 , 2017 року народження, з квартирного обліку, виключення зі списків осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання приміщення для постійного проживання та списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень при військовій частині НОМЕР_2 , яке оформлене протоколом №1 від 16.02.2024. У відповідності до вимог пункту 17 Розділу VІ Інструкції №380 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №65ад від 26 лютого 2024 року «Про оголошення рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 зазначеного в протоколі №1 від 16.02.2024 року». Звертає увагу, що на момент прийняття рішення житловою комісією А3737 та військової частиною НОМЕР_1 житловий будинок загальною площею 107,3 кв.м. (житлова площа 91,4 кв.м), що розташований в АДРЕСА_1 -об`їздна, 19 перебував у власності позивача ОСОБА_1 . 05.04.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою до житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , в якій просив переглянути рішення житлової комісії військової частини від 16.02.2024 року та прийняти рішення щодо поновлення його на квартирному обліку, оскільки останнім здійснено передачу успадкованого нерухомого майна у власність його матері на підставі договору дарування №1-246 від 02.04.2024. 09.04.2024 року командування військової частини НОМЕР_2 на заяву ОСОБА_1 від 05.04.2024 повідомило останнього, що рішення житлової комісії НОМЕР_2 , оформлене протоколом №1 від 16.02.2024 року прийнято відповідно до норм чинного законодавства України. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.         
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду – без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_1 в період з 04.12.2001 по теперішній час проходить військову служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.
Згідно з рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , оформленого протоколом №7 від 20.02.2006 року ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_2 на загальних підставах зі складом сім`ї 3 (три) особи ( ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_3 , 1982 р.н. та донька), з 20.02.2006.
Відповідно до рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , оформленого протоколом №35 від 15.12.2010 року та на підставі рапорту вх. №932 від 15.12.2010 року внесено зміни до складу сім`ї, які перебували на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_2 з 3 (трьох) на 4 (чотири) особи, у зв`язку з народженням сина.
Згідно з рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , оформленого протоколом №4 від 15.04.2016 на підставі рапорту вх. №151 від 29.03.2016 внесено зміни до складу сім`ї, які перебували на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_2 із 4 (чотирьох) осіб на 1 (одну) особу, у зв`язку з розлученням.
Відповідно до рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , оформленого протоколом №10 від 05.09.2017 на підставі рапорту вх. № 147 від 28.03.2017, а також на підставі наказів: начальника Мукачівського гарнізону №20 від 17.07.2017 та командира військової частини НОМЕР_1 №165 від 23.08.2017 ОСОБА_1 було розподілено службове приміщення - однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , на склад сім`ї 1 (одна) особа, без зняття із обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення постійним житлом.
Згідно з рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , оформленого протоколом №9 від 07.12.2020 року на підставі рапорту внесено зміни до складу сім`ї, які  перебувають на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_2 з 1 (однієї) особи на 2 (дві) особи, а також зараховано у списки осіб, які користуються правом на першочергове отримання житла, як учасника бойових дій зі складом сім`ї 2 (дві) особи, в тому числі донька ОСОБА_2 , 2017 р.н., з 07.12.2020 .
22 лютого 2023 року відповідно до свідоцтва про права на спадщину за законом №НСТ652716 та витягу з Державного реєстру речових прав індекс. №323736733 від 22.02.2023 позивачем було успадковано від померлого батька на праві приватної власності: земельну ділянку площею 0.0502 га та житловий будинок загальною площею 107,3 кв.м (житлова площа 91,4 кв.м.), що розташовано у АДРЕСА_1 .
Надалі, вищевказане успадковане нерухоме майно передано у власність ОСОБА_4 (мати) на підставі договору дарування серія та №1-246 від 02.04.2024.
Відповідно до листа-повідомлення №2376/486/200/пс від 27.03.2024 року, повідомлено позивача про те, його із членами сім`ї знято з квартирного обліку, виключення зі списків осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання приміщень для постійного проживання та списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень при військовій частині НОМЕР_2 . 
Підставою прийняття такого рішення є поліпшення житлових умов у зв`язку з прийняттям спадщини від батька.
05.04.2024 позивач звернувся до житлової комісії військової частини НОМЕР_2 із заявою, в якій просив переглянути своє рішення про зняття його із членами сім`ї з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_2 , та просив прийняти рішення про поновлення на такому обліку.
Листом №2376/486/242 від 09.04.2024 військова частина НОМЕР_2 повідомила позивача про те, що згідно п. 4 ст. 34 ЖК України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Водночас вказано на ненадання заявником документів, які б підтверджували факт піднайму, найму житлового приміщення. Роз`яснено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів (довідка №372548213) від 03.04.2024 року, відбулася зміна права власності на об`єкт житлової нерухомості, а саме житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на підставі договору дарування серії та №1-246, виданого 02.04.2024 року відбулося повне відчуження вищезазначеного об`єкту нерухомості, якими володів згідно Свідоцтва про право на спадщину серії та № 1-178 від 12.04.2016.
Таким чином, військової частини НОМЕР_2 , посилаючись на вимоги ст. 35 Житлового кодексу України повідомляє, що поновлення позивача та членів сім`ї на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_2 можливо лише через п`ять років з моменту відчуження вказаного нерухомого майна, а саме з 02.04.2029.
Позивач з такими діями житлової комісії військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 щодо зняття його з малолітньою дитиною з квартирного обліку з підстав самостійного поліпшення житлових умов, внаслідок прийняття спадщини, не погоджується, вважає рішення відповідачів протиправними та такими, що негативно впливають на права малолітньої дитини, оскільки ні він, ні малолітня донька протягом усього періоду проходження військової служби постійним житлом не забезпечувалися.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на день прийняття оскаржуваного позивачем рішення житловою комісією військовою частиною НОМЕР_2 у позивача була наявна вислуга більше 20 календарних років на військовій службі, та до теперішнього часу останній є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 . При цьому, за час проходження військової служби позивач постійним житлом з державного житлового фонду не забезпечувався, грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення не отримував, участі у приватизація житла  також не приймав. З 2018 року проживає та є зареєстрований у виділеній  однокімнатній службовій квартирі на підставі договору найму, де також зареєстрована та проживає його донька. Суд вказує на те, що прийняття спадщини є складовою здійснення права на спадкування і залежить від волі спадкодавця (при спадкуванні за заповітом) або в силу закону (спадкування за законом). Оскільки отримання права власності на житлове приміщення у спадок не можна вважати свідомим поліпшенням житлових умов за сприянням держави, як і не можна вважати відмову від прийняття спадщини як свідоме погіршення житлових умов, то прийняття спадщини особою-військовослужбовцем, що рахується на квартирному обліку для поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання не призводить до виникнення такої підстави для зняття з квартирного обліку як поліпшення житлових умов у розумінні вищенаведених норм законодавства.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Абзацом першим пункту 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ визначено, що Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.
Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок один раз протягом усього часу проходження військової служби забезпечити військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК України, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України жилими приміщеннями для постійного проживання або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Так, відповідно до частини першої статті 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
За правилами статей 9, 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.
Згідно із статтями 48, 49 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів.
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайм (найм) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі – Порядок №1081), який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.
Згідно з пунктом 3 Порядку №1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством.
Згідно з пунктом 22 Порядку №1081, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
У відповідності до пункту 24 Порядку №1081, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Відповідно до пункту 32 Порядку №1081 черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).
Для реалізації такими особами зазначеного права необхідним є їх перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Пункт 30 Порядку №1081 передбачає випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством.
Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за №1020/32472, затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі – Інструкція), яка визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).
Пункт 4 розділ 1 Інструкції №380 встановлює, військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Відповідно до п. 21 р. VI Інструкції №380 зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: - поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; - подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; - в інших випадках, передбачених законодавством.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що станом на день прийняття оскаржуваного позивачем рішення житловою комісією військової частини НОМЕР_2 у позивача була наявна вислуга більше 20 календарних років на військовій службі і такий продовжує проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . За час проходження військової служби позивач постійним житлом з державного житлового фонду не забезпечувався, грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення не отримував, участі у приватизація житла  також не приймав. При цьому, з 2018 року проживає та є зареєстрований у виділеній  однокімнатній службовій квартирі на підставі договору найму, де також зареєстрована та проживає його донька.
Не заслуговує на увагу колегії суддів покликання скаржника на те, що позивач отримав у спадок житло, а, відтак, покращив житлові умови, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, отримання права власності на житлове приміщення у спадок не можна вважати свідомим поліпшенням житлових умов за сприянням держави, як і не можна вважати відмову від прийняття спадщини як свідоме погіршення житлових умов, то прийняття спадщини особою-військовослужбовцем, що рахується на квартирному обліку для поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання не призводить до виникнення такої підстави для зняття з квартирного обліку як поліпшення житлових умов у розумінні вищенаведених норм законодавства. 
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення відповідачів про зняття ОСОБА_1 зі складом дві особи, в тому числі доньки ОСОБА_2 , 2017 року народження  є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки отримання права власності на житлове приміщення у спадок не можна вважати свідомим поліпшенням житлових умов за сприянням держави та зобов`язав військову частину НОМЕР_2  в особі житлової комісії поновити ОСОБА_1 зі складом дві особи, в тому числі доньку ОСОБА_2 , 2017 року народження на обліку, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання при військовій частині НОМЕР_2 - з 20.02.2006 року та у списку осіб, користуються правом першочергового одержання житлових приміщень як учасника бойових дій - з 07.12.2020 року.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                           
                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі №260/3915/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний