Справа №361/2531/24                                                           Головуючий в суді І інстанції - Червонописький В.С.
Провадження №33/824/198/2025                                       Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
17 січня 2025 року                                                                                                 м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,
 
секретар:                                                                                            Сіваєва Ю.В.,
за участю:                                                                                                            
захисника особи, яка притягається до відповідальності              Панамаренка Д.М.,
 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Панамаренка Дмитра Миколайовича на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2024року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
            визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
 
Як встановлено судом першої інстанції, що згідно протоколу серії ААД №274469 від 25.02.2024, у період часу 25.02.2024 о 02 год. 00 хв. на (в) Київська обл., м. Бровари, вул. Київська перехрестя з вул. Героїв України, водій ОСОБА_1 керував т/з Toyota Land Cruiser д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області  від 03 вересня 2024 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 605,60 (шістсот п`ять шістдесят гривень 60 коп.) грн. судового збору на користь держави.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Панамаренко Д.М.  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2024 року та закрити  провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
            В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, винесеною з порушенням встановлених норм права і як наслідок підлягає до скасування. 
Апелянт звертає увагу на те, що оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.
Тому, для встановлення складу адміністративного правопорушення належними й допустимими доказам, має бути доведений факт керування транспортним засобом, а також належним чином встановлений стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вплив лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції особи, яка керувала транспортним засобом, що беззаперечно доводить її вину.
На думку апелянта, працівниками поліції було порушено визначений порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного/наркотичного чи іншого сп`яніння, що свідчить про порушення вимог ст. 19 Конституції України, а суддею першої інстанції надано неналежну правову оцінку наявним доказам по справі, в результаті чого зроблені необґрунтованості висновки щодо обставин  справи і як наслідок, прийнято не законне рішення. 
Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що поліцейські зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 та встановили, на їх думку (тобто суб`єктивно, а не беззаперечно), ознаки алкогольного сп`яніння і все це начебто зафіксовано на відео. Однак, аналіз відео з нагрудних боді-камер, що міститься на DVD-диску долученому до матеріалів справи, спростовує вищезазначені висновки. А саме,  відео починається біля ІНФОРМАЦІЯ_2 і на ньому не зафіксовано ні керування ОСОБА_1 , ні самого транспортного засобу.
Також, на  відео не можна встановити такі ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.
Отже, висновки зроблені судом першої інстанції не підтверджені відповідними доказами, на які послався суд.
Крім того, захисник зазначає, що суд першої інстанції в своєму  рішенні вказав, що суд не бере до уваги пояснення захисника Сабурова А.О. про відсутність у працівників поліції даних про те, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом оскільки у будь якому випадку, водій ОСОБА_1 , в порушення комендантської години, перебував у громадському місці, де його зупинили працівники воєнкомату та доставили до ТЦК, потім викликали поліцію. Крім того, на відео водій ОСОБА_1 , перебував біля власного транспортного засобу.
Також апелянт звертає увагу на те, що на відеозаписі водій ОСОБА_1 не перебував біля власного транспортного засобу, а по-друге, за порушення комендантської години передбачена інша міра відповідальності ніж передбачена ст. 130 КУпАП.
Суд першої інстанції достатньо підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП,  вважав його перебування в порушення комендантської години у громадському місці, де його зупинили працівники воєнкомату  та доставили до ТЦК.
Окрім того, захисник звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Тому, як зазначено вище, огляд водія на стан сп`яніння відбувається саме на місці зупинки транспортного засобу і починається з моменту залучення двох свідків, оскільки тоді дії, визначені законодавством та направлені на встановлення чи спростування стану сп`яніння поліцейським матимуть об`єктивний і неупереджений характер, а докази зібрані поліцейським не можуть бути піддані сумніву.
Оформлення процедури відбувалося не за місцем зупинки транспортного засобу, а біля ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відео з нагрудних камер поліцейських; поліцейські залучили у якості свідків осіб, які є співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2, що начебто зупинили ОСОБА_1 і доставили в ІНФОРМАЦІЯ_2, і як видно з відео проявляли грубе ставлення до ОСОБА_1, що може свідчити про наявність конфлікту між ними і, як наслідок, упередженого ставлення до особи, яка притягається до відповідальності. Також на відео з нагрудних камер встановлено, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_2, що начебто зупинили ОСОБА_1 і доставили в ІНФОРМАЦІЯ_2, спочатку стверджували, що факт керування ОСОБА_1 зафіксований ними на відео і вони готові його надати працівникам поліції, а потім виявилось, що таке відео у них відсутнє (на відео 1 - 16хв.50сек.). Таким чином, в процедурі виявлення у водія ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння приймали участь особи, щодо неупередженості яких є сумніви, що є порушенням п. 6 Розділу II Інструкції.
Отже, працівники поліції не долучили до матеріалів адміністративної справи жодних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортними засобами крім пояснень свідків, які мали упереджене ставлення до останнього.  
Крім того, під час дослідження матеріалів справи можна зробити висновок, що долучені письмові пояснення свідків, не відповідають критерію належності, оскільки в ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний на виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, з`явитися в зазначений час дати правдиві пояснення щодо обставин, які їй відомі та підлягають установленню по даній справі.
Однак, в даній справі, викликані судом свідки в судове засідання не з`явилися і не надали суду правдиві пояснення щодо обставин, які їм відомі та підлягають установленню по даній справі, а тому їхні пояснення не можуть бути враховані судом.  Тому суд першої інстанції не міг  визнати належним пояснення свідків, які є упередженими посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 і не змогли підтвердити свої пояснення належними доказами. 
Відповідно за таких обставин, не можна перевірити обґрунтованість вимог співробітників поліції для проходження правопорушником відповідного огляду на стан сп`яніння.  
Захисник зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а вихід за вказані межі є недопустимим, вважає, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.
  Також, захисник звертає увагу на те, що обставини, які викладені в протоколі, не підтверджені сукупністю належних та допустимих доказів, які долучені до матеріалів адміністративної справи, внаслідок чого неможливо встановити факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Таким чином, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, але вказане не знайшло свого об`єктивного підтвердження належними, достовірними та допустимими доказами, це є безумовною підставою для висновку про скасування оскарженої постанови та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення захисника Панамаренка Д.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Так, визнаючи ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції  посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 25.02.2024 серії ААД № 274469 (а.с. 3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.02.2024 (а.с. 4), письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25.02.2024 (а.с. 5-6), письмовим зобов`язанням ОСОБА_1 не керувати транспортним засобом (а.с. 7), відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції (а.с. 8).
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у  встановленому  порядкуогляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями частин 2,3 ст. 266 КУпАП Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного  сп`яніння   є підставою для притягнення  його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 274469, складеного інспектором ВРПП Броварського РУП старшим лейтенантом поліції Романчуком С.В.,  25.02.2024, о 02 год. 00 хв, водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом керував т/з Toyota Land Cruiser д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
25.02.2024 інспектором ВРПП Броварського РУП старшим лейтенантом поліції Романчуком С.В. було відібрано пояснення у ОСОБА_3 в яких останній зазначив, що 25.02.2024 близько 02 год 00 хв за адресою м. Бровари на перехресті вул. Київська та Героїв України, перебуваючи в складі комендантського патруля «Батальйон Дозор» м. Бровари, ним було зупинено автомобіль Toyota Land Cruiser номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у зв`яку з порушенням комендантської години. Під час спілкування у ОСОБА_1 були яскраво виражені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. В подальшому ОСОБА_1 було запрошено до ІНФОРМАЦІЯ_2 для роз`яснень правил поводження під час комендантської години та у зв`язу з наявністю явно виражених ознак алкогольного сп`яніння та факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом було викликано працівників поліції. В подальшому працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано останньому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився. 
Також, 25.02.2024 інспектором ВРПП Броварського РУП старшим лейтенантом поліції Романчуком С.В. було відібрано пояснення у ОСОБА_2 , які є аналогічними за змістом пояснень ОСОБА_3 .
Крім того, під час апеляційного розгляду справи судом апеляційного інстанції було викликано та допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які підтвердили всі фактичні обставини події та надані ними пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення.
Аналізуючи зазначені вимоги матеріального права  в їх сукупності та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний  суд  вважає, що суд першої інстанції  прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як, керуючи транспортним засобом, він відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан  алкогольного сп`яніння.
Що стосується доводів захисника про те, що на час прибуття працівників поліції водій ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, то вони є безпідставними, оскільки у даному випадку керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння було виявлено не працівниками патрульної поліції, а іншими особами, які викликали патруль поліції, проте ця обставина не спростовує того, що особа керувала транспортним засобом.
Крім того, такі доводи не ґрунтуються на встановлених дійсних обставинах справи та досліджених судом доказах.
Пояснення, надані свідками у суді апеляційної інстанції, у сукупності з дослідженими відеозаписами подій спростовують позицію сторони захисту та пояснення ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом, і будь-яких доказів про зворотнє матеріали справи не містять, як і не надано ні захисником, ні ОСОБА_1 .
Будь-яких підстав вважати що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є упередженими особами, як про це зазначає захисник, матеріали справи не містять та під час апеляційного розгляду встановлено не було. 
Щодо доводів апелянта, які стосуються безпосередньо відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, та які, на думку захисника, підтверджують відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме про те, що на відеозаписі не зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд зазначає, що відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, доводи апеляційної скарги про те, на відеозаписі не можна встановити такі ознаки алкогольного сп`яніння як: запах алкоголя з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, на переконання суду не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, і порушення таким чином вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Тобто, за змістом цієї норми, поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п. п. 3, 4 Розділу І Інструкції.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 та захисник, не заперечують того факту, що події, зафіксовані долученими до протоколу відеозаписами, відбувалися в дійсності.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, всупереч твердженням апелянта, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.
Адміністративне стягнення, застосоване до ОСОБА_1 , відповідає положенням ст.ст. 33-36 КУпАПщодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Оскільки постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2024 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, суд апеляційної інстанції залишає її без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Панамаренка Д.М. без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Панамаренка Дмитра Миколайовича - залишити без задоволення. 
Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

         Суддя                                                                                 О. М. Рудніченко