Дата документу 15.01.2025 Справа № 335/9429/23

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 335/9429/23                                                 Пр. № 22-ц/807/69/25	Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов А.В. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2025 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Кочеткової І.В., Полякова О.З.
за участі секретаря                                        Остащенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Територіальної громади м. Запоріжжя в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (надалі – ЗМР), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кузьміна Наталя Олександрівна, про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 звернулась до суду з вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с.2-7), в якому просила встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є троюрідною племінницею ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , троюрідний дядько позивачки. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається, у тому числі, з квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 залишив заповіт, згідно з яким належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 11 вересня 2023 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя ухвалив рішення у справі № 334/5673/22, у якому визнав за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом. Окрім того, до вказаного заповіту, 28 серпня 2015 року ОСОБА_6 склав заповіт, за яким квартиру АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 померла. Інших заповітів ОСОБА_6 за життя не складав. Отже, частина спадщини  ОСОБА_6  не охоплена заповітом. Спадкоємців за законом відповідно до ст. ст. 1261-1264 ЦК України у ОСОБА_6 немає. Єдиною спадкоємицею за законом ОСОБА_6 відповідно до ст. 1265 ЦК України є його троюрідна племінниця, ОСОБА_3 . Позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Н.О. Після чого з`ясувалося, що з поданих нею документів неможливо безспірно встановити родинний зв`язок між нею і спадкодавцем через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які є рідними сестрами, позаяк обидві сестри народилися у ХІХ столітті. Для отримання архівних копій актових записів про народження сестер необхідно зазначити населений пункт Запорізької області, де вони народилися. Така інформація у позивачки відсутня. Відтак, довести зазначену обставину в позасудовому порядку ОСОБА_3 змоги не має, а тому звертається з позовом до суду.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Воробйова А.В. (т.с. 1 а.с.38). Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с.39) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду першої інстанції від 20 листопада 2023 року (т.с. 1 а.с. 79) клопотання представника позивача про залучення співвідповідача у цій справі (т.с. 1 а.с. 67-74) задоволено, залучено до участі у цій справі в якості співвідповідача ОСОБА_1 . 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 29 липня 2024 року (т.с. 2 а.с. 42-46) позовні вимоги  ОСОБА_3 у цій справі задоволено.
Встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є троюрідною племінницею ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач  ОСОБА_1 в особі представника Нємна Т.І. у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с.50-52) у якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у позовних вимогах позивача у цій справі.
В автоматизованому порядку 28.08.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Полякова О.З. та Подліянову Г.С. (т. с. 2 а.с.59). Ухвалою апеляційного суду від 29.08.2024 року (т.с. 2 а.с.60) витребувано у суду першої інстанції справу, яка була надана апеляційному суду 12.09.2024 року (т.с. 2 а.с.67). Ухвалою апеляційного суду скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (т.с. 2 а.с.68), які було усунуто апелянтом у встановлений апеляційним судом строк - 23.09.2024 (т.с. 2 а.с.71-73). В автоматизованому порядку 30.09.2024 року у цій справі суддею Кочетковою І.В замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 2 а.с.85-86). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 30.09.2024 року (т.с. .2 а.с.87-88), справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с.89), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та загального штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.
Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с.2 а.с.106-109, 114-116), у тому числі відповідач ОСОБА_1  додатково через свого представника – адвоката Нємна Т.І. (т.с.2 а.с.106), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника позивача ОСОБА_3 – адвоката Кравченко О.В. (т.с.1 а.с.34).
Третя особа приватний нотаріус Кузьміна Н.О. подала апеляційному суду заяву (т.с. 2 а.с.123-124) про розгляд цієї справи апеляційним судом за її відсутності.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Нємна Т.І. подала апеляційному суду клопотання із додаванням копії рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2024 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в іншій справі ЄУН № 334/7848/23, роздрукованої з сайту ЄДРСР (т.с. 2 а.с.134-137), в якому просила розглядати дану справу апеляційним судом за їх відсутності.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. 
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: клопотання та заяву задовольнити, розглядати справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились, за присутності представника позивача ОСОБА_3 – адвоката Кравченко О.В.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді – доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника Нємна Т.І. у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст.ст. 4, 12 - 13 76-81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 273, 293, 294, 315, 316, 318, 354, 355 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності останнього.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 22.09.2021, актовий запис № 1219, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.с.1 а.с.8).
Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого Другою запорізькою державною нотаріальною конторою 18.05.2010 за р. № 1-702 ОСОБА_6 на праві власності належить з квартира АДРЕСА_1 , Право власності ОСОБА_6 на вказану квартиру зареєстроване орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 23.07.2010, номер запису 34961 в книзі 189 (т.с.1 а.с.9).
Відповідно до заповіту, посвідченого Третьою запорізькою державною нотаріальною конторою 17.10.2017 за р. № 3-350, ОСОБА_6 заповів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 (т.с.1 а.с.11).
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2023 року у справі № 334/5673/22, за ОСОБА_4 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом. Рішення набрало законної сили (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).
Згідно із заповітом, посвідченим Кияницею О.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за р. № 1897, 28 серпня 2015 року ОСОБА_6 склав заповіт, за яким квартиру АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т.с.1 а.с.12).
Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 26.06.2023 у справі 335/8322/22 заява ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 залишена без розгляду. Ухвала набрала законної сили 26.06.2023.
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Орджонікідзевським бюро запису актів громадянського стану Управління МВС по Запорізькій області 24.03.1950, батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказаний ОСОБА_10 , матір`ю – ОСОБА_11 (т.с.1 а.с.14).
Відповідно до посвідки про шлюб № 138, виданої Орджонікідзевським бюро запису актів громадянського стану Управління МВС по Запорізькій області 10.04.1947, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вступили в шлюб 10 квітня 1947 року. Після шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_13 » (т.с.1 а.с.15).
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно Орджонікідзевським бюро запису актів громадянського стану Управління МВС по Запорізькій області 13.09.1950, батьком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , вказаний ОСОБА_14 , матір`ю – ОСОБА_8 (т.с.1 а.с.16)
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим бюро запису актів громадянського стану Виконкому Орджонікідзевської районної Ради депутатів трудящих міста Запоріжжя 21.10.1961, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 у віці 79 років (т.с.1 а.с.17)
Отже, ОСОБА_8 є бабою ОСОБА_6 .
Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданим відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Індустріальної районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська Дніпропетровської області 07.05.1988, шлюб уклали ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_17 » (т.с.1 а.с.18)
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданим бюро запису актів громадянського стану Виконкому Жовтневої районної Ради депутатів трудящих міста Запоріжжя Запорізької області 03.05.1965, батьком ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , вказаний ОСОБА_18 , матір`ю – ОСОБА_19 (т.с.1 а.с.19).
Згідно зі свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_7 , виданим бюро запису актів громадянського стану Виконкому Жовтневої районної Ради депутатів трудящих міста Запоріжжя Запорізької області 12.09.1964, одружилися ОСОБА_18 , 1934 року народження, та ОСОБА_20 , 1940 року народження. Після одруження дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_21 » (т.с.1 а.с.20).
Відповідно до архівного витягу із запису акта про народження № 1016, виданого Державним архівом Запорізької області 07.06.2023 за № 05-07/П-1127, батьком ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , є ОСОБА_23 , українець, якому минуло 30 років; матір`ю – ОСОБА_24 , українка, якій минуло 22 роки (т.с.1 а.с.23-24).
За змістом архівного витягу з метричної книги реєстрації актів цивільного стану (про народження) за 1909 рік, виданого Державним архівом Запорізької області 07.06.2023 за № 05-07/П-1127, батьками ОСОБА_25 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_13 , є Олександрівський міщанин ОСОБА_26 та законна дружина його ОСОБА_27 , обидва православні. Зазначений актовий запис вчинений у Пилипівській церкві міста Олександрівська Олександрівського повіту Катеринославської губернії (т.с.1 а.с.25-26).
Отже, зазначена вище ОСОБА_27 , законна дружина ОСОБА_26 , є прабабою позивачки, ОСОБА_3 .
Згідно із листом від 15.06.2023 за № 05-07/Я-1190 Державний архів Запорізької області повідомив, що для пошуку будь-яких відомостей про народження ОСОБА_8  і ОСОБА_9 , які є рідними сестрами, необхідно зазначити населений пункт Запорізької області, де вони народилися (т.с.1 а.с.28).
Відповідно до аудіозапису телефонних розмов між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 остання називає ОСОБА_6 «дядя ОСОБА_28 ». Під час розмови ОСОБА_6 звертає увагу ОСОБА_3 на те, що «у моей бабушки это твоя двоюродная прабабушка была семья…». «Моя мама от второго брака была Кармазь» «Встретимся поговорим»(7:06-7:36) (т.с.1 а.с.56-59).
Допитаний в судовому засіданні, призначеному на 08 квітня 2024 року у суді першої інстанції свідок ОСОБА_29 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , повідомив суду про те, що з ОСОБА_3 вони працювали на телеканалі «АЛЕКС». З ОСОБА_6 його познайомила позивачка. ОСОБА_6 за життя називав її своєю племінницею. У подальшому вони часто зустрічалися у ОСОБА_30 вдома на її днях народження (т.с.1 а.с.246-249).
Допитаний в судовому засіданні, призначеному на 08 квітня 2024 року у суді першої інстанції свідок ОСОБА_31 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , повідомив суду про те, що є другом ОСОБА_3 . Часто був у неї вдома, де познайомився із ОСОБА_6 , який завжди називав її своєю племінницею. Був свідком участі ОСОБА_6 у похованні сина ОСОБА_3 , який надавав не тільки матеріальну допомогу, а підтримував її у цей час (т.с.1 а.с.246-249).
Допитаний в судовому засіданні, призначеному на 20 травня 2024 року у суді першої інстанції свідок ОСОБА_32 , який проживає за АДРЕСА_5 , повідомив суду, що був другом дитинства, однокласником ОСОБА_6 . Навчалися вони у школі №28. ОСОБА_3 бачив на кладовищі та на поминальному обіді, який вона організовувала разом із ОСОБА_33 (т.с.2 а.с.18-22).
Допитаний в судовому засіданні, призначеному на 20 травня 2024 року у суді першої інстанції свідок ОСОБА_34 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 , пояснив суду, що з ОСОБА_6 служили у армії. Спілкувалися мало, в основному на днях народження. Він був холостяком. ОСОБА_3 бачив на кладовищі, саме вона привезла урну з прахом ОСОБА_6 для захоронення. На поминальному обіді вона виступала. Їй я передав гроші, які ми з дружиною вирішили передати (т.с.2 а.с.18-22).
Допитаний в судовому засіданні, призначеному на 20 травня 2024 року у суді першої інстанції свідок ОСОБА_35 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_6 , є дружиною ОСОБА_36 , пояснила суду, що бачила ОСОБА_3 на кладовищі, куди вона привезла урну з прахом ОСОБА_6 та на поминальному обіді, де її чоловік передав кошти ОСОБА_3 як племінниці ОСОБА_6 . Вона разом з ОСОБА_33 (цивільною дружиною) ОСОБА_37 займалися поминальним обідом. Про те, що ОСОБА_3 є племінницею ОСОБА_6 їй повідомила ОСОБА_7 (т.с.2 а.с.18-22).
Від допиту свідка ОСОБА_38 у суді першої інстанції представник відповідача відмовилася. Представник позивачки відмовилася від допиту свідка ОСОБА_39 у суді першої інстанції (т.с.2 а.с.18-22).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Спадкоємців за законом відповідно до ст. 1261-1264– ЦК України у ОСОБА_6 немає.
Єдиною спадкоємицею за законом ОСОБА_6 відповідно до ст. 1265 ЦК України є його троюрідна племінниця, ОСОБА_3 .
На виконання вимог ст. 1268, 1270 ЦК України позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Н.О. (заява ОСОБА_3 від 01.02.2022 року про прийняття спадщини т.с. 1 а.с. 227). Спадкова справа № 55/2021 до майна померлого ОСОБА_6 заведена 27.09.2021, номер у Спадковому реєстрі 68372747 (т.с. 1 а.с. 207-244).
Будь-які інші спадкоємці за законом, які прийняли би спадщину після ОСОБА_6 , відсутні.
Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно із ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
Відповідно до підпунктів 4.1., 4.2. пункту 4 лави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.
Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. 
При цьому для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки та врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм.
Наведені обставини, з урахуванням принципу розумності свідчать, що ОСОБА_3 є троюрідною племінницею ОСОБА_6 . Проте відсутність свідоцтв про народження ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які народилися у ХІХ столітті, і були рідними сестрами, позбавляють заявницю можливості оформити право на спадщину. Саме задля вказаної мети виникла необхідність встановлення факту родинних відносин у судовому порядку. Довести цей факт іншим способом заявниця не може, оскільки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 уже померли.
Суд першої інстанції правильно врахував аргументи позивачки про те, що наведене у метричній книзі «Тихонова» слід розуміти як по батькові « ОСОБА_40 », що пов`язано з правилами написання жіночих прізвищ та по батькові, які мали місце у дореволюційні часи. Для визначення походження жінки у царській росії замість прізвища використовували похідне від по батькові ( ОСОБА_41 – дочка ОСОБА_42 , ОСОБА_43 – дочка ОСОБА_44 і т.д.). У звичному нам вигляді (з додаванням суфікса «н») по батькові жінки стали зазначати після жовтневої революції 1917 року.
Окрім того, суд першої інстанції правильно додатково врахував показання свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_31 , ОСОБА_45 , ОСОБА_36 , ОСОБА_46 , які є логічними, послідовними і такими, що узгоджуються із матеріалами справи та підтверджують те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ідентифікували себе як дядько і племінниця; вони так представляли один одного під час знайомства з людьми. Між спадкодавцем і позивачкою існували теплі родинні стосунки, притаманні близьким родичам, саме ОСОБА_3 оплатила витрати на поховання ОСОБА_6 , саме їй як племінниці друзі ОСОБА_6 передавали грошові кошти та аудіозапис розмов ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , де спадкодавець зазначає про їх родинні відносини.
Отже, досліджені у судовому засіданні у сулі першої інстанції докази підтверджують, що позивачка, ОСОБА_3 , є троюрідною племінницею ОСОБА_6 .
За таких обставин, з метою реалізації права позивачки на отримання спадщини, з урахуванням неможливості встановлення факту родинних відносин у позасудовому порядку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов позивача у цій справі підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2 є такими, що фактично дублюють доводи його заперечень проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою.
Сама по собі відсутність у цій справі саме письмової відмови (постанови) приватного нотаріуса Кузьміної Н.О. (яка є учасником цієї справи – третя особа) в оформленні спадщини позивачу (яка своєчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини) через непідтвердження позивачем письмовими доказами (відповідними свідоцтвами тощо) ступеню родинних зв`язків позивача із померлим спадкодавцем, тобто факт, який третя особа – приватний нотаріус Кузьміна Н.О., як учасник цієї справи, у цій справі не спростовувала (ст. 82 ч. 1 ЦПК України, належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні), не могла бути підставою для відмови у задоволенні вищезазначеного обґрунтованого позову позивача у цій справі, оскільки, у позивача ОСОБА_3 не вичерпана можливість у подальшому оформляти вищезазначену спадщину за законом у цього нотаріуса саме у позасудовому порядку.
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач ОСОБА_1 і представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування заперечень відповідача проти позову позивача та, відповідно, у спростування останнього у цій справі. 
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача ОСОБА_1 .
Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). 
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною відповідача ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.
Не може бути доказом, передбаченим ст. 367 ч. 3 ЦПК України, для перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції від 29 липня 2024 року в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача ОСОБА_1 , у цій справі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2024 року про відмову у задоволенні заяви заявника (без відмітки про набрання останнім законної сили та наміром ОСОБА_1 оскаржити останнє в апеляційному порядку - заява представника відповідача т.с. 2 а.с. 135) в іншій справі ЄУН № 334/7848/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кузьміна Наталя Олександрівна, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки (витяг вступної та резолютивної частин рішення з ЄДРСР без повного доступу - т.с. 2 а.с.134-137, витяг апеляційним судом повного рішення з повним доступом з ЄДРСР т.с. 2 а.с. 125-123). 
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. 
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. 
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті. 
Суд першої інстанції не зобов`язаний був та правильно відмовив (ухвала суду першої інстанції від 11.03.2024 року - т.с. 1 а.с. 206-208) представникові відповідача ОСОБА_1 – адвокату Нємна Т.І. у зупиненні провадження у цій справі ЄУН 335/9429/23 (т.с. 1 а.с. 200-203) до розгляду іншої вищезазначеної справи ЄУН № 334/7848/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кузьміна Наталя Олександрівна, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу чоловіка (спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та жінки (матері відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_14 та яка за своє життя цей факт не встановила, ухвала Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 26.06.2023 року у справі 335/8322/22 про залишення без розгляду заяви    ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , роз`яснення її права на звернення з вказаними вимогами в порядку позовного провадження, яка набрала законної сили 26.06.2023 року – ст. 82 ч. 1 ЦПК України).
Так як суд першої інстанції у цій справі правильно вважав, що саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи ЄУН 335/9429/23 до розгляду іншої вищезазначеної справи ЄУН № 334/7848/23 за позовом ОСОБА_1 відсутня, так як зібрані у цій справі докази дозволяють йому самостійно встановити та оцінити обставини (факти) які є предметом судового розгляду у цій справі.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України. 
Крім цього, апеляційним судом встановлено, що хоча суд першої інстанції й послався в своєму рішенні у цій справі на ст. 141 ЦПК України, проте, фактично суд першої інстанції цим рішенням не вирішував у цій справі питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, тому останнє апеляційним судом у цій справі також не могло переглядатись і не переглядалось. Однак, це питання може бути вирішено судом першої інстанції у цій справі у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.
Також, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 6 ЦПК України в разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом. 
Окрім цього, апеляційним судом встановлено, що  ОСОБА_1 , як апелянт, в силу його скрутного майнового стану, був звільнений апеляційним судом від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі (ухвала апеляційного суду від 30.09.2024 року – т.с.2 а.с. 87-88).
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2024 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 20.01.2025 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кочеткова І.В.	Поляков О.З.