УХВАЛА
14 січня 2025 року                                                           
м. Київ
справа № 308/2494/15-ц
провадження № 61-15972ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
розглянув касаційну скаргу представника Акціонерного товариства «Таскомбанк» - адвоката Пономаренка Олександра Володимировича, на постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк»), звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 330,17 дол. США.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2023 року позов задоволено.
Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 40 330,17 дол. США, здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено, рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.
У грудні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника Акціонерного товариства «Таскомбанк» - адвоката Пономаренка О. В., на постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2024 року визнано наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення.
У грудні 2024 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 03 грудня 2024 року.
Усуваючи недоліки касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки копію постанови апеляційного суду отримано заявником 25 жовтня 2024 року шляхом доставлення до електронного кабінету о 17:19 год, що відповідно до абзацу другого пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України, свідчить, що вказане судове рішення вручено в перший робочий день, наступний за днем його відправлення, тобто 28 жовтня 2024 року, а отже направлена 27 листопада 2024 року касаційна скарга, є такою, що подана у межах тридцятиденного строку з часу вручення копії оскаржуваного судового рішення.
Зважаючи на те, що у касаційній скарзі містяться докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, вважаємо за можливе поновити пропущений строк.
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення місцевого суду залишити в силі.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 18 січня 2022 року в справі № 910/17048/17, від 03 серпня 2022 року в справі № 756/10266/15-ц(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
УХВАЛИВ:
Клопотання представника Акціонерного товариства «Таскомбанк» - адвоката Пономаренка Олександра Володимировича про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити Акціонерному товариству «Таскомбанк» строк на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року.
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області цивільну справу № 308/2494/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 13 лютого 2025 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                     Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян