Справа № 127/21167/24
Провадження № 22-ц/801/240/2025
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин  С. В.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року	Справа № 127/21167/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,
суддів: Оніщука В. В., Сопруна В. В.,
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 127/21167/24 за апеляційною скаргою адвоката Морозова Вадима Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2024 року, ухвалене у складі судді Волошина С. В. у залі суду,
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі – ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 липня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1235-1083 (далі – кредитний договір), за умовами якого товариство надало позичальнику кредит у сумі 10 000 грн, строком кредитування 300 днів, базовий період 21 день, зі зниженою процентною ставкою 2,50 % в день та стандартною процентною ставкою 3,00 % в день.
Кредитний договір укладено в електронному вигляді та підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора.
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, однак відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 26 квітня 2024 року становить 77 800 грн, з яких: 12 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 65 800 грн – прострочена заборгованість за процентами.
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» застосувало до ОСОБА_1 програму лояльності для споживачів фінансових послуг товариства, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 36 920 грн за умови погашення останнім решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 40 880 грн. 
Посилаючись на ці обставини, ТОВ «УКР КРЕДИ ФІНАНС» просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 880 грн, з яких: 12 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 28 880 грн – прострочена заборгованість за процентами та судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1235-1083 від 07 липня 2023 року у розмірі 40 880 грн та 2 422,40 грн судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:
судом установлено дійсність укладеного кредитного договору між сторонами, неналежне виконання взятих на себе позичальником зобов`язань щодо повернення отриманих у борг коштів та наявність боргових зобов`язань перед позивачем;
підписуючи кредитний договір, у якому зазначені сума кредиту, строки його повернення, а також вказані відсотки за користування кредитом, відповідач погодився із вказаними умовами договору та розмірами відсоткових ставок за користування кредитними коштами, які застосовуються у різні періоди користування кредитом, тому зобов`язаний його виконувати у повному обсязі;
порушень нарахувань чи неправильності розміру заборгованості щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, судом не встановлено;
ОСОБА_1 не надано доказів сплати заборгованості за кредитним договором та неправомірності здійснення розрахунку указаної заборгованості.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У червні 2024 року адвокат Морозов В. Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 09 грудня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий - суддя Медвецький С. К., судді Оніщук В. В., Сопрун В. В.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 грудня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору.
16 грудня 2024 року на виконання вимог ухвали заявником подано квитанцію про сплату судового збору.
У період з 16 грудня 2024 року по 05 січня 2025 року головуючий – суддя Медвецький С. К. перебував у відпустці.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 січня 2025 року справу призначено до розгляду на 30 січня 2025 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;
ОСОБА_1 не був ознайомлений з правилами надання грошових коштів у позику, додатковою угодою до договору про відкриття кредитної лінії № 1235-1083 та не підписував їх, відтак доказів домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та порушення термінів виконання договірних зобов`язань у розмірі визначеному позивачем матеріали справи не містять;
під час дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України.
Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» указує, що:
оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;
матеріали справи містять належні, допустимі докази укладення спірного кредитного договору в електронній формі між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем;
підписанням акцепт оферти відповідач підтвердив, що він повністю ознайомлений з усіма умовами та правилами кредитування, а також, що йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства;
відповідачем не надано контррозрахунку та доказів виконання зобов`язань за кредитним договором;
нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось відповідно до умов кредитного договору в межах строку його дії;
заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом установлено, що 07 липня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1235-1083.
Договір містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідача: НОМЕР_1 та його електронну адресу.
Указаний договір, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту та правила відкриття кредитної лінії підписані відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором А 6880.
Кредитний договір разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір у якому визначаються усі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. 
Відповідно до пункту 2.2 договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому договором.
Мета отримання кредиту: для задоволення особистих потреб позичальника (пункт 2.4 договору).
Сума кредиту - 10 000 грн, дата видачі кредиту – 07 липня 2023 року, останній календарний день першого базового періоду – 27 липня 2023 року (пункти 2.3 договору).
Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована (пункт 4.7 договору).
Базовий період користування кредитом складає 21 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду, крім наступного випадку: якщо позичальник у поточному базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного базового періоду. Перебіг останнього періоду закінчується в останній день строку дії договору (пункт 4.8 договору).
Відповідно до п. п. 4.9 – 4.10 договору сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів (який є додатком 3 до договору) дат, які є останніми днями відповідних базових періодів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3,00 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промоставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою).
Пунктом 4.12 договору встановлено, що строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів (до 01 травня 2024) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Надання додаткових грошових коштів позичальнику у рахунок кредиту на підставі додаткової угоди не змінює строк кредитування. Строк дії договору є рівним строку кредитування. У будь-якому випадку договір діє до 24 години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Подовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника.
Орієнтовна загальна вартість кредиту (за весь строк кредитування) – 100 000 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом (п. 4.14).
21 липня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1235-1083, змінено умови кредитування на такі: сума неповернутого кредиту – 12 000 грн, кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення додаткової угоди – 286 календарних днів; орієнтовна реальна річна ставка за час з моменту укладення додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування 12560345,00 %; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту за час з моменту укладення додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування – 119 160 грн.
З довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту по договору № 1235-1083 за допомогою системи LiqPay слідує, що 07 липня 2023 року здійснено платіж № 2336365586 та 21 липня 2023 року платіж № 2342318985 на платіжну картку ОСОБА_1 НОМЕР_2 з призначенням платежу «видача кредитних коштів за договором № 1235-1083 від 07 липня 2023 року» на загальну суму 12 000 грн.
Аналогічні відомості містяться у листі АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LIQPAY по кредитному договору № 1235-1083 від 07 липня 2023 року.
Згідно довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором № 1235-1083 від 07 липня 2023 року станом на 26 квітня 2024 року становить 77 800 грн, з яких: 12 000 грн – основний борг, 65 800 грн – заборгованість за відсотками.
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 36 920 грн за умови погашення останнім решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 40 880 грн.
15 травня 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» пред`явило до ОСОБА_1 письмову вимогу вих № 1235-1083/в про усунення порушень умов договору № 1235-1083 від 07 липня 2023 року та погашення заборгованості за укладеним кредитним договором у загальному розмірі 77 800 грн.
Указана вимога залишилась без реагування. 
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України. 
Частиною першою статті 369 ЦПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ураховуючи викладене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною першою статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» (далі – Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею третьою цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Частиною восьмою статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Установлено, що договір про відкриття кредитної лінії № 1235-1083 від 07 липня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді з застосуванням електронного підпису.
Зі змісту договору слідує, що ОСОБА_1 при його оформленні зазначив свої персональні дані, зокрема, ідентифікаційний номер, паспортні дані, адресу місця проживання, електронну адресу.
ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого позикодавець надіслав останньому за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявник використав для підтвердження підписання договору про відкриття кредитної лінії.
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 для укладення такого договору на таких умовах, шляхом підписання договору про відкриття кредитної лінії № 1235-1083 від 07 липня 2023 року, правил відкриття кредитної лінії та інших супутніх документів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А 6880.
Отже, підписанням договору про відкриття кредитної лінії № 1235-1083 від 07 липня 2023 року, правил відкриття кредитної лінії та інших супутніх документів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А 6880 ОСОБА_1 підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про усі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Без вчинення вказаних дій по попередньому заповненню анкети-заяви та надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону та/або та електронної пошти для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений.
Установивши, що без здійснення указаних дій відповідачем договір про відкриття кредитної лінії не був би укладений, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту по договору № 1235-1083 за допомогою системи LiqPay та листа АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LIQPAY по кредитному договору № 1235-1083 від 07 липня 2023 року позивач перерахував на картку ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 12 000 грн, призначення платежу: видача кредитних коштів за договором № 1235-1083 від 07 липня 2023 року. 
Усупереч умов укладеного договору про відкриття кредитної лінії, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість.
За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Зі змісту укладеного між сторонами договору про відкриття кредитної лінії № 1235-1083 від 07 липня 2023 року слідує, що пунктом 4.10 договору погоджено, що нарахування відсотків здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня його видачі до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка - 3,00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою).
Пунктом 4.12 договору сторони узгодили, що строк кредитування становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. 
Отже, підписуючи кредитний договір, у якому зазначені сума кредиту, строки його повернення та відсотки за користування кредитом, відповідач погодився з указаними умовами договору та розмірами відсоткових ставок за користування кредитними коштами, які застосовуються у різні періоди користування кредитом, відтак зобов`язаний його виконувати в повному обсязі.
Порушень нарахування відсотків за користування кредитом судом не встановлено.
У цій справі проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії договору про відкриття кредитної лінії № 1235-1083 від 07 липня 2023 року та не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником.
Згідно довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором № 1235-1083 від 07 липня 2023 року станом на 26 квітня 2024 року становить 77 800 грн, з яких: 12 000 грн – основний борг, 65 800 грн – заборгованість за відсотками.
Позивачем було застосовано до відповідача програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими відсотками за умови погашення ним решти заборгованості за кредитним договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що:
«стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню».
Договір про відкриття кредитної лінії № 1235-1083 від 07 липня 2023 року, укладений між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину.
У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірним договором, презумпція правомірності якого не спростована.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив, що договір про відкриття кредитної лінії № 1235-1083 від 07 липня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді з застосуванням електронного підпису, за яким відповідач прийняв умови та правила відкриття кредитної лінії шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак у порушення умов указаного договору ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірі та на умовах, визначених укладеним правочином, презумпція правомірності якого не спростована та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги на незаконність нарахування заборгованості по кредиту з посиланням на пункт 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (який було виключено на підставі Закону України № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року), що передбачав звільняння споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у разі прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.
Указаним положенням Закону передбачалося звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.
Разом з тим, позивачем не здійснювалося нарахування будь-яких штрафних санкції за порушення умов договору та не заявлялось позовних вимог про стягнення неустойки.
Стороною відповідача помилково ототожнено, що проценти за користування кредитом (правове регулювання ст. ст. 1048, 1056-1 ЦК України), що нараховуються протягом строку дії договору (п. 4.10 договору), є неустойкою (пенею) за невиконання боржником зобов`язань за договором.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за відсотками (плати за користування кредитом), відповідно до умов договору у розмірі 28 880 грн.
При цьому спірний договір про відкриття кредитної лінії та його умови в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін та відповідно до статей 628, 629 ЦК України є обов`язковими до урахування.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 559/1605/18 зроблено висновок, що:
«тлумачення статті 627 ЦК України свідчить, що за загальним правилом обсяг договірної відповідальності регулюється в ЦК України нормами, які мають диспозитивний характер. Тобто, сторони при укладенні конкретного виду договору можуть регулювати їх самостійно».
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Відповідач заперечуючи проти позову, не надав суду жодних доказів на спростування факту укладення договору про відкриття кредитної лінії, перерахування та отримання ним кредитних коштів.
Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 указав, що:
«при вирішенні цивільних справ судами ураховується стандарт доказування «більшої вірогідності». 
У цій справі відповідачем не спростовано створення особистого кабінету на сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», належність засобів зв`язку, зокрема, електронної пошти, яка використовувалася при укладенні договору, іншій особі ніж ОСОБА_1 , укладення як самого договору, так і отримання останнім коштів на картковий рахунок, розмір заборгованості, завлений позивачем, відтак належить погодитися з висновками суду першої інстанції про доведеність позовних вимог. 
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, тому судом до уваги не беруться.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, тому не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати сплачені у якості судового збору та витрат на правничу допомогу слід залишити за відповідачем.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Морозова В. Ю. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2024 року залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за відповідачем. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Суддя-доповідач                         Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ 

судді:                                                       Віталій ОНІЩУК

                                                                        Володимир СОПРУН