КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1489/2025
Справа № 760/21846/24
Головуючий в суді І інстанції Ішуніна Л.М.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
03 березня 2025 року                        
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., за участю представника Київської митниці Панькіна Дмитра Валерійовича, захисника Єфимченко Ірини Віталіївни, розглянувши апеляційну скаргу Київської митниці на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника відділу логістики та постачання ТОВ «БІ-А-ХІМ, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками порушення митних правил, передбачених статтею 472 МК України, 
 
в с т а н о в и в :
 
З протоколу про порушення митних правил № 0591/10000/24 від 10 липня 2024 року вбачається, що 18 червня 2024 о 14 год. 11 хв., з метою митного оформлення та випуску у вільний обіг товарів, що надійшли з Швейцарії «Givaudan International SA» на адресу ТОВ «БІ-А-ХІМ» (ЄДРПОУ 31839378), 01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 22, під`їзд 2, офіс 2.03, начальником відділу логістики та постачання ТОВ «БІ-А-ХІМ» ОСОБА_1 до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Столичний» Київської митниці шляхом електронного декларування подано митну декларацію типу ІМ/40/ДЕ, якій було присвоєно реєстраційний № MRN № 24UA100320420394U6.
Разом з ЕМД в електронному вигляді до неї додані наступні документи: контракт №04/BIAG/08 від 24 березня 2008 року з додатками до нього, CMR 3062748 від 14 червня 2024року, інвойс від 12 червня 2024 року № 57710232, паспорти безпеки на продукцію торгової марки «Givaudan» на кожен артикул.
Виходячи з відомостей вказаної вище митної декларації, заявлений до митного контролю та оформлення товар: № 1 «Суміш запашних речовин для виробництва виключно парфумерно-косметичної продукції - віддушки (fragrances), що не містять в складі нікотину синтетичного чи органічного походження, етилового спирту та молочного жиру: «ALOE & FLOWERS» - 50кг, «WATER FLEUR 8» - 25кг, «LUXURY tag1» - 25кг, «CRYSTAL ROSE 9» - 100 кг, «SOUL LF» - 100 кг, «BERRY BASKET 3» - 25кг, «COFFEE PERFUME LF» - 200 кг. Заборонено використання у харчовій промисловості. Концентрати (рекомендоване дозування 0,05-1%). Виробник «Givaudan Suisse SA», CH. Торговельна марка «Givaudan». Вага брутто - 581 кг, загальною вартістю - 434 283,51 грн.
За вказаною МД автоматизованою системою аналізу та управління ризиків АСМО «Інспектор» згенеровано додаткові форми митного контролю, 908-1 (Взяття проб (зразків) товарів для проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин).
19 червня 2024 року, посадовою особою підрозділу митного оформлення проведено митний огляд товарів, під час якого здійснено відбір проб (зразків) товару № 1 та направлено запит про проведення дослідження.
Відповідно до висновку СЛЕД Держмитслужби від 03 липня 2024 року № 142000-3700-0401 в результаті проведених досліджень встановлено, що в складі проби товару № 1 «Суміш запашних речовин для виробництва виключно парфумерно-косметичної продукції - віддушки (fragrances), артикул: «SOUL LF» - 100 кг» виявлено геліотропін (піперональ). Геліотропін (піперональ) згідно переліку «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (із змінами і доповненнями), віднесений до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю (Таблиця IV Список № 1)». Вага товару в якому виявлено прекурсори становить - 100 кг, вартістю - 85 723,57 грн.
Враховуючи викладене, в поданій до митного оформлення, митній декларації ІМ 40 ДЕ №24UA100320420394U6 декларант ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товар «Суміші запашних речовин», в складі якої наявна контрольна речовина геліотропін (піперональ), що відноситься до прекурсорів, згідно переліку «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (із змінами і доповненнями), обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю (Табл. IV Список № 1).
Інформація про наявність піпероналю міститься в паспорті безпеки на продукти торгової марки «Givaudan»: артикул: «SOUL LF2 де в розділі 3 «Склад» зазначено «PIPERONAL» CAS:120-57-0. Вказані паспорти безпеки наявні в пакеті документів поданих до митного оформлення.
 
Таким чином, митний орган вважав, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України.
 
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року провадження відносно ОСОБА_1 в справі про порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України, закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
 
Не погоджуючись з даною постановою, представник Київської митниці Панькін Д.В. 09 жовтня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року в справі про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно санкції ст. 472 МК України.
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що своєю постановою суд безпідставно поставив під сумнів зібрані докази в справі, а також факт наявності в товарі «Суміш запашних речовин для виробництва виключно парфумерно косметичної продукції - віддушки (fragrances), артикул «SOUL LF» - 100 кг. геліотропіну (піпероналю), який віднесено до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю (Таблиця ІV Список № 1). 
Враховуючи вищевикладене, вважав вину ОСОБА_1 доведеною в ході провадження в справі наявними в матеріалах справи доказами та висновком експерта СЛЕД Держмитслужби від 03 липня 2024 року № 142000-3700-0401.
Вважав необґрунтованими висновки суду про відсутність ознак порушення митних правил в діях ОСОБА_1 , оскільки справа про порушення митних правил № 0591/10000/24 порушена відносно декларанта ОСОБА_1 , який не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товар «Суміші запашних речовин», в складі якої наявна контрольна речовина геліотропін (піперональ), що відноситься до прекурсорів, згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речових і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 із змінами та доповненнями, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю (табл. ІV Список № 1).
Вказував, що інформація про наявність піпероналю міститься в паспорті безпеки на продукти торгової марки «Givaudan»: артикул «SOUL LF», де в розділі 3 «Склад» зазначено «Piperonal» CAS:120-57-0. Вказані паспорти безпеки наявні в пакеті документів, поданих до митного оформлення. 
Таким чином, декларант ОСОБА_1 , маючи всю необхідну інформацію, яка містилась в технічній документації (паспорт безпеки), не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про наявність в товарі «Суміші запашних речовин» контрольної речовини геліотропін (піперональ).
 
Захисником Єфимченко І.В. подано заперечення на апеляційну скаргу, в якому захисник вказувала, що в апеляційній скарзі відсутнє належне обґрунтування незгоди скаржника з висновками оскаржуваного судового рішення, оскільки зазначеним не спростовано висновків суду, викладених в постанові, в тому числі щодо обставин, наведених апелянтом, не зазначено, в чому саме полягає незаконність та необґрунтованість рішення, не надано оцінки поясненням, наданим під час судового розгляду, не надано розширених обґрунтувань та жодних нових доказів, які б не досліджувалися під час розгляду в суді першої інстанції.
Зазначала, що під час розгляду справи судом враховані положення ст. 196, 257, 264, 335 МК України, Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Мінфіну України від 30 травня 2012 року № 651, Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори», постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, якою затверджено Перелік наркотичних засобів, психотропних речових і прекурсорів; Порядок провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2009 року № 589, положення Регламентів ЄС № 273/2004 від 11 лютого 2004 року, Ради ЄС № 111/2005 від 22 грудня 2004 року, відповідно до яких діяльність, пов`язана з обігом сумішей, що містять «спискові речовини», до яких віднесений піперональ, CAS:120-57-0, з яких такі речовини не можна легко використати або видобути, не підпадає під ліцензування, Регламенту Європейського Парламенту та Ради ЄС № 1334/2008 від 16 грудня 2008 року щодо ароматизаторів та деяких харчових інгредієнтів з ароматизованими властивостями, що застосовуються в харчових продуктах, та інші.
 
В судовому засіданні представник Київської митниці Панькін Д.В. підтримав апеляційну скаргу, захисник Єфимченко І.В. просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.
 
Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення представника Київської митниці Панькіна Д.В., захисника Єфимченко І.В., вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.
 
Суд першої інстанції вірно визначився з тим, що підставою для складення протоколу про порушення митних правил стало незаявлення ОСОБА_1 у митній декларації № MRN № 24UA100320420394U6 від 18 червня 2024 року точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню, а саме не вказано про наявність у складі декларованих товарів з артикулом «SOUL LF» піпероналю.
 
Закриваючи провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачене ст. 472 МК України, суд першої інстанції виходив із того, що в діях громадянина України ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 472 МК України.
 
Апеляційний суд погоджується з даними висновками, враховуючи наступне.
 
Так, згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статей 278, 280 КУпАП, ст. 489 МК України суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Пунктом 3 частини 1 статті 8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.
Відповідно до статті 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно зі статтею 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає митному органу документи та відомості, необхідні для митного контролю, передбачені статтею 335 МК України.
Згідно з частиною 8 статті 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Положеннями ст. 487 МК України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні
 
Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за який законом передбачено адміністративну відповідальність.
 
При цьому, адміністративне правопорушення складається з об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.
 
Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
 
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.
 
Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.
 
Статтею 472 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва звичайний торгівельний опис, який давав би змогу однозначно ідентифікувати та класифікувати товар) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню, у разі переміщення через митний кордон України.
 
Вказаною нормою МК України передбачений формальний склад адміністративного правопорушення, а не матеріальний у виді настання якихось негативних наслідків чи завдання шкоди державі.
 
Об`єктом даного правопорушення є установлений МК України порядок декларування товарів, транспортних засобів, переміщуваних через митний кордон України.
 
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, полягає у незаявленні за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, що підлягають обов`язковому декларуванню у випадку переміщення їх через митний кордон України.
 
Отже, основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто активна поведінка (вчинок) особи.
 
Суб`єктивна сторона передбачає наявність умислу чи необережності, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює, чи може та повинен передбачати обставини і характер незаконного недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
 
Згідно частини першої статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
 
Так, підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, що це, зокрема, може бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.
 
Процедура декларування визначена статтею 257 МК України.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
 
Частиною 6 ст. 257 МК України передбачено умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
 
Відповідно до п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України декларантом, залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вноситься відомості про товари, а саме а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар;в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД;
ґ) назва країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення;з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.
 
Відповідно до вимог Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Мінфіну України від 30 травня 2012 року № 651, заповнення граф митної декларації, зокрема найменування/опис товару здійснюється у відповідності до товаросупровідної документації.
 
При заповненні графи 31 «Паковання та опис товарів - Марковання та номери - Номер контейнера (номери контейнерів) - Кількість і вид» - під номером 1 зазначаються найменування та звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар (фізичні характеристики товару в обсязі, достатньому для однозначного віднесення його до коду згідно з УКТ ЗЕД, у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення): наприклад, комплектність або завершеність (зібраний/незібраний), кількісний та якісний склад (матеріал, речовина, суміш, сполука тощо), основні властивості товару (призначення, розмір, розфасування, пакування тощо). В графі 33 «Код товару» якщо не передбачено інше, в першому підрозділі графи зазначаються перші 8 знаків коду товару згідно з УКТЗЕД. У другому підрозділі графи зазначаються дев`ятий та десятий знаки коду товару згідно з УКТЗЕД.
 
Судом першої інстанції встановлено, що відомості про товари у митній декларації № MRN № 24UA100320420394U6 від 18 червня 2024 року ОСОБА_1   заявлено  на  підставі відомостей, наявних у товаросупровідних документах: CMR 3062748 від 14 червня 2024 року, інвойсу від 12 червня 2024 року № 57710232, паспортів безпеки на продукцію торгової марки «Givaudan» на кожен артикул.
 
Разом з тим, 19 червня 2024 року, посадовою особою підрозділу митного оформлення, проведено митний огляд товарів, переміщуваних на підставі вищевказаної митної декларації, під час якого було здійснено відбір проб (зразків) товару № 1 та направлено запит про проведення дослідження.
 
Відповідно до висновку СЛЕД Держмитслужби від 03 липня 2024 року № 142000-3700-0401 в результаті проведених досліджень встановлено, що в складі проби товару № 1 «Суміш запашних речовин для виробництва виключно парфумерно?косметичної продукції - віддушки (fragrances), артикул: «SOUL LF» - 100 кг» виявлено геліотропін (піперональ), що згідно переліку «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (із змінами і доповненнями), віднесений до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю (Таблиця IV Список № 1)». В межах технічних можливостей визначити відсотковий вміст геліотропіну (піпероналю) не вдається можливим.
 
Пунктом 8 ч. 8 ст. 257 МК України передбачено зазначення у митній декларації відомостей, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори з урахуванням доцільності їх використання у медичній практиці та залежно від ступеня їх небезпечності для здоров`я людини і застосовуваних заходів контролю за їх обігом включаються до відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку, зокрема таблиця IV містить прекурсори наркотичних засобів і психотропних речовин, включені до списків № 1 і № 2, обіг яких на території України обмежено та стосовно яких установлюються заходи контролю. 
 
Так, піперональ внесено до списку № 1 таблиці ІV Переліку.
 
Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», щодо препаратів, що містять малі кількості наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, та (або) прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, і тому ризику зловживання ними немає або він незначний, і з яких зазначені засоби чи речовини не можна вилучити легкодоступними способами в кількості, за якої можливе зловживання, можуть вилучатися із сфери дії деяких заходів контролю. Заходи контролю за обігом зазначених препаратів та порядок їх застосування встановлюються Кабінетом Міністрів України. Гранично допустима кількість наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що міститься в препаратах, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу.
 
Постановою Kабінету Міністрів України від 03 червня 2009 року № 589 затверджено Порядок провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом.
Згідно з пунктом 5 зазначеного Порядку, операції з реалізації конопель для медичних цілей, продуктів їх переробки, рослинної субстанції канабісу, наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III переліку, та прекурсорів, включених до списку № 1 таблиці IV переліку, препаратів, які містять наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори в кількості, що перевищує гранично допустиму, здійснюються виключно між суб`єктами господарювання, які мають ліцензію.
 
Відповідно до п. 8 Порядку, суб`єкти господарювання на підставі дозволу на право ввезення на територію України, вивезення з території України або транзиту через територію України наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, виданого Держлікслужбою відповідно до Порядку видачі дозволів на право ввезення на територію України, вивезення з території України, або транзиту через територію України наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 1997 р. № 146 (Офіційний вісник України, 1997 р., число 6, с. 78) (далі - дозвіл), через пункти пропуску через державний кордон України відповідно до переліку пунктів пропуску через митний кордон України, через які дозволяється переміщення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2002 р. № 1950 (Офіційний вісник України, 2002 р., № 52, ст. 2371), здійснюють: ввезення на територію України, вивезення з її території наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III переліку, прекурсорів, включених до списку № 1 таблиці IV переліку, препаратів, які містять наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори в кількості, що перевищує гранично допустиму, рослинної субстанції канабісу, рослин, включених до списку № 4 таблиці I переліку. 
 
Тлумачення наведених правових норм дає підстави для висновку, що заходи контролю щодо прекурсорів, включених до списку № 1 таблиці IV переліку, встановлюються у випадку перевищення гранично допустимої їх кількості.
 
Водночас, судом встановлено, що згідно з листом виробника «Givaudan» зазначеного товару від 27 серпня 2024 року, композиційна суміш «SOUL LF», яка постачається ТОВ «БІ-А-ХІМ», містить регульований інгредієнт піперональ менше 1%, внаслідок чого підпадає під категорію винятків відповідно до Регламентів ЄС, оскільки не може бути легко використаний або екстрагований легкозастосовними чи економічно доцільними способами (а. с. 91 - 92). 
 
Разом із тим, постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2007 року № 1203 затверджено гранично допустиму кількість наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що містяться в препаратах, згідно з додатком. В додатку до вказаної постанови піперональ (геліотропін) не зазначено.
 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що найменування товару та звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, фізичні характеристики товару (його склад) в обсязі, достатньому для однозначного віднесення його до коду згідно з УКТ ЗЕД, заявлено ОСОБА_1 у відповідності до наявних товаросупровідних документів та документів щодо складу товару, отриманих від «Givaudan International SA». Відповідність заявленого товару за описом, маркуванням та кількістю встановлено за результатами проведеного митного огляду, а також не спростовано висновком СЛЕД Держмитслужби.
 
Судом першої інстанції враховано, що подання декларантом митному органу паспортів безпеки, в яких було зазначено про наявність піпероналю, свідчить про відсутність умислу у ОСОБА_1 на внесення недостовірних відомостей в митну декларацію, та зроблено правильні висновки, що декларантом було надано митному органу всі документи, на підставі яких ним був визначений код УКТ ЗЕД, а виявлення у складі піпероналю не призвело до зміни коду УКТ ЗЕД.
 
Отже, ОСОБА_1 під час декларування товарів у митній декларації № MRN № 24UA100320420394U6 від 18 червня 2024 року внесено відомості щодо опису товару, які були в наявності, на  підставі відомостей, наявних у товаросупровідних документах: CMR 3062748 від 14 червня 2024 року, інвойсу від 12 червня 2024 року № 57710232, паспортів безпеки на продукцію торгової марки «Givaudan» на кожен артикул, тобто додержано порядок декларування, визначений МК України та Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа. 
 
При цьому відповідність заявленого товару за описом, маркуванням та кількістю встановлено за результатами проведеного митного огляду, повнота та достатність заявленого в гр. 31 опису товару підтверджено висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби № 142000-3700-0401, а виявлення у складі піпероналю не призвело до зміни коду УКТЗЕД, визначеного декларантом.
 
Апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 196, ч. 1 ст. 201, ч. 4 ст. 204 та п. 1 ч. 11 ст. 264 МК України виявлення підконтрольних речовин, а також відсутність відомостей або документів, передбачених ст. 335 МК України, може слугувати підставою для не пропуску товарів та/або відмови в прийнятті митної декларації, однак не є достатньою підставою для кваліфікацій дій декларанта за ст. 472 МК України.
 
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вірно виснував, що при митному оформленні товару ОСОБА_1 були подані всі документи, передбачені як обов`язкові, які були оформлені у встановленому чинним законодавством порядку та містили всі реквізити, необхідні для ідентифікації  товару, вказано точні і достовірні відомості про товари, а обставини та характер вчинених ним дій з митного оформлення товару не свідчать про наявність у нього умислу на недекларування чи неправильне/неповне декларування товару.
 
Доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно поставив під сумнів факт наявності в товарі «Суміш запашних речовин для виробництва виключно парфумерно косметичної продукції - віддушки (fragrances), артикул «SOUL LF» - 100 кг. геліотропіну (піпероналю), який віднесено до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю (Таблиця ІV Список № 1), є безпідставними, оскільки відповідні висновки в постанові суду першої інстанції відсутні. 
 
Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п.4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019).
 
Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
 
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
 
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
 
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, що є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, підтверджується дослідженими доказами, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку.
 
Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
 
Апеляційна скарга Київської митниці повинна була містити обґрунтування того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення із наведенням докладних мотивів такого обґрунтування, якими доказами спростовуються висновки суду, що ухвалив судове рішення та клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів. Між тим, апеляційна скарга не містить жодних посилань на те, що у чому полягає незаконність чи необґрунтованість постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 , обґрунтування цього та посилання на докази, якими обґрунтовуються вимоги апеляційної скарги.
 
Апеляційна скарга містить виключно посилання на обставини справи та докази, які були вказані у протоколі про порушення митних правил та досліджувались судом першої інстанції під час розгляду справи. 
Одночасно апеляційна скарга не містить посилань на нові докази, які не досліджувались судом першої інстанції, а також не містить доводів та доказів наявності підстав для скасування постанови суду першої інстанції. 
Доводи апеляційної скарги мають формальний характер і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. 
 
Апеляційна скарга не містить жодного спростування встановлених судом першої інстанції фактів, які стали підставою для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
 
Аналіз встановлених обставин та матеріалів, наявних у справі про порушення митних правил, з урахуванням вищенаведених норм, принципу презумпції невинуватості, визначеному ст. 62 Конституції України, ст. 8 МК України, практики ЄСПЛ, свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, Київською митницею не доведена.
 
Отже, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді цієї справи судом було повно, всебічно і об`єктивно досліджено дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірено обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, надано цим обставинам належну правову оцінку та, приймаючи рішення про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 суд дійшов правильного висновку, що із змісту протоколу не вбачається ознак порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України.
 
Неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді не допущено. З урахуванням вищевикладеного, постанова прийнята судом відповідно до закону, підстав для скасування не вбачається.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 458, 472 Митного кодексу України, суд, 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.
Постанову Солом?янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2024 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 472 МК України, щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              Кашперська Т.Ц.