УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2025 року
м. Київ
справа № 757/4237/22
провадження № 51 - 850 ск 22
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги на ухвалу Печерського  районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року,
встановив:
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 220-2 ч. 1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків                      давності. Кримінальне провадження № 42018000000002973 від 27 листопада                   2018 року щодо ОСОБА_4 за її обвинуваченням у вчиненні                           кримінального правопорушення, передбаченого ст. 220-2 ч. 1 КК України на підставі ст. 284 ч. 1 п. 1 закрито у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року захиснику ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернуто його апеляційну скаргу.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник  ОСОБА_5  просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційний суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та безпідставно відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження за поданою ним 01 листопада 2024 року апеляційною скаргою, оскільки, на його думку, він обґрунтував поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, вказавши на відсутність                    ОСОБА_4 під час проголошення ухвали місцевого суду, її необізнаність з роботою Єдиного реєстру судових рішень, невчасним отриманням копії повного тексту оскаржуваного рішення, відсутність комунікації з попереднім захисником. Однак, на думку захисника, колегія апеляційного суду безпідставно відмовила у реалізації конституційного права щодо оскарження судового рішення, а строк пропущений з поважних причин, оскільки особа, яку він представляє, лише                       05 серпня 2024 року ознайомилась з повним текстом ухвали місцевого суду.
Мотиви Суду 
Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як вбачається із копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду, 01 листопада 2024 року адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Печерського  районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року, при цьому просив поновити йому строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання вказував, що строк пропущений з поважних причин, оскільки без наявності повного тексту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, його довірителька не мала можливості оскаржити її до апеляційного суду вчасно.
Згідно ст. 395 ч. 2 п. 2 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.
Відповідно до ч. 3 вказаної статті, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до положень ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Статтею 117 частиною 1 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. 
При цьому такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу захисника, дотримався вимог ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України, та правильно зазначив, що розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції здійснювався за участі обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_6 , а відтак строк апеляційного оскарження для учасників кримінального провадження обчислюється з дня проголошення судового рішення.
Крім того, апеляційний суд встановив, що захисник ОСОБА_6 отримав копію повного тексту ухвали місцевого суду 10 червня 2024 року, а ОСОБА_4 копію оскаржуваної ухвали було направлено засобами поштового зв`язку 27 червня 2024 року у відповідь на її заяву від 19 червня 2024 року. Тобто захисник ОСОБА_6 , був ознайомлений з повним текстом ухвали місцевого суду 10 червня 2024 року, а ОСОБА_4 19 червня 2024 року було відомо про прийняте рішення та порядок його оскарження.
Проте, з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого суду, новий захисник ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду вперше лише 12 серпня 2024 року, за результатами розгляду якої Київський апеляційний суд ухвалою від 03 жовтня 2024 року повернув йому апеляційну скаргу, оскільки вона не містила клопотання про поновлення строку. Така ухвала апеляційного суду була предметом розгляду суду касаційної інстанції та ухвалою від 27 січня 2025 року захиснику ОСОБА_5 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вказану ухвалу.
Захисник повторно звернувся з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строк на апеляційне оскарження до Київського апеляційного суду лише 01 листопада 2024 року.
Апеляційний суд відмовив захиснику ОСОБА_5 у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського  районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року та визнав необґрунтованими його доводи про те, що ОСОБА_4 стало відомо про існування цієї ухвали лише 05 серпня 2024 року з Єдиного реєстру досудових рішень, оскільки вона 19 червня 2024 року була обізнана про наявність повного тексту оскаржуваної ухвали та зверталась до місцевого суду для отримання такого рішення, яке їй було направлено 27 червня 2024 року, при цьому в Єдиному реєстрі судових рішень така ухвала була доступною 10 червня 2024 року.
За таких обставин апеляційний суд не погодився з доводами захисника, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин, вказавши, що будь яких належних доказів про те, що стороні захисту не було відомо про виготовлення повного тексту судового рішення, суду надано не було та не наведено жодних обставин, які б перешкоджали стороні захисту своєчасно ознайомитись з ухвалою суду.
Також апеляційний суд зазначив, що будь-яких інших належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження у клопотанні захисника не наведено за матеріалами кримінального провадження не встановлено.
Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежали від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом або судом строку. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши доводи, зазначені у клопотанні, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження у клопотанні адвоката ОСОБА_5 не наведено.
Ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що відповідає вимогам статей 370, 418 КПК України, прийнята з врахуванням вимог статей 24, 117, 395, 399 КПК України та обставин постановлення першої інстанції судового рішення, строків звернення з апеляційною скаргою і причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Інших обставин та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження у касаційній скарзі захисника не наведено.  
Враховуючи зазначене, з касаційної скарги, наданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для її задоволення немає, в зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог 
ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України. 
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
  ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3