КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 753/1355/24                               Головуючий у суді першої інстанції - Комаревцева Л.В.
Номер провадження № 22-ц/824/2839/2025                                    Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
   ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2025 року                                                                        м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів:                        Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря - Русан А.М..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_3 ,-
ВСТАНОВИВ:
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_3 , у якій просила суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 16 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття
Свою заяву обґрунтовувала тим, що у шлюбі з боржником ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дитина, донька - ОСОБА_4 .. Сімейне життя з боржником не склалося, відтак рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року шлюб було розірвано. Дитина увесь час проживає разом із заявником та перебуває на її повному утриманні.
У свою чергу, боржник ухиляється від неналежного виконання своїх батьківських обов`язків та не бере належної участі в забезпеченні життєдіяльності та розвитку особистості доньки, на власний розсуд іноді переказує кошти на рахунок заявника, яких не достатньо для забезпечення потреб дитини відповідного віку.
Відтак, заявник вимушена була звернутися до суду із даною заявою, у якій просила видати судовий наказ.
19 січня 2024 року Дарницьким районним судом міста Києва було видано судовий наказ, яким стягнуто з боржника на користь заявника аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 16.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
У липні 2024 року представник ОСОБА_3 - Андрушко І.П. звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу Дарницького районного суду м.Києва від 19 січня 2024 у даній справі за нововиявленими обставинами, у якій просив суд скасувати за нововиявленими обставинами судовий наказ у справі даній справі, який був виданий 19 січня 2024 року Дарницьким районним судом міста Києва та відмовити заявнику у видачі судового наказу.
Представник боржника, звертаючись до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами вказує на те, що обставини, викладені стягувачем у заяві про видачу судового наказу від 16 січня 2024 року не відповідають дійсності, не містять належних та допустимих доказів, якими обґрунтовано вимоги заявника.
Зазначає, що на момент подання заяви про видачу судового наказу існувало рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року, що набрало законної сили, яким стягнуто з боржника, на користь заявника аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000, 00 гри. щомісячно, починаючи з 05 травня 2018 року й до повноліття дитини. Дане рішення звернуто до примусового виконання та виконувалося боржником.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року заяву представника боржника - адвоката Андрушко І.П. - задоволено.
Скасовано судовий наказ Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2024 року у даній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про аліментів на дитину з ОСОБА_3 та відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_3 ..
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила суд скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року та залишити без змін судовий наказ Дарницького районного суду міста Києва від 19 січня 2024 року.
Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно даних із Реєстру виконавчих проваджень, виконавче провадження № НОМЕР_2, відкрите 11 березня 2020 року, щодо стягнення з боржника на користь заявника на момент подання останньою заяви про видачу судового наказу та на момент винесення судом рішення про видачу судового наказу було завершено.
Разом з тим, звертає увагу суду, що боржник здійснює оплату, але не системно, іноді раз на три-чотири місяці. Наголошує, вибір способу стягнення аліментів визнано виключним правом саме стягувана аліментів. Тобто, одержувач аліментів має відповідне абсолютне право змінити спосіб стягнення аліментів.
06 грудня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_3 , адвоката Андрушко І.П., у якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі Андрушко І.П. зазначає, що твердження заявника, що боржник ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов`язків та лише інколи перераховує кошти, яких не достатньо для забезпечення життєвих потреб дитини не підтверджено жодними доказами.
Наголошує, оскільки на момент постановлення ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 19 січня 2024 року про видачу судового наказу вже існувало рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року, що набрало законної сили, яким стягнуто з боржника аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то ця обставина відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України унеможливлює видачу судового наказу щодо того ж спору між тими ж сторонами, тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.
При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_3 , адвоката Андрушко І.П., заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін, оскільки доводи на які посилається апелянт не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків викладених в оскаржуваній ухвалі рішенні суду. Вважає судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального права та процесуального законодавства.
Заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 95, 98, 101,102) до суду апеляційної інстанції не з`явились.
У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 , адвоката Андрушко І.П., дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що 19 січня 2024 року Дарницьким районним судом міста Києва у вказаній справі було видано судовий наказ, яким стягнуто з боржника ОСОБА_3 на користь заявника ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 16.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
Разом із тим із поданої боржником заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами вбачається, що 11 жовтня 2018 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/8025/18 стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого/проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 (нуль) коп. щомісячно, починаючи з 05 травня 2018 року й до повноліття дитини.
На виконання даного рішення суду, Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 753/8025/18.
З наданих суду доказів - банківських квитанція, платіжних інструкцій вбачається, що боржник частково перераховував кошти на утримання аліментів стягувану за період з 2021 року по 2024 роки.
Також із витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень ( а.с. 44) вбачається, що виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 перебував на примусовому виконанні у Дніпровському ВДВС м. Києва - виконавче провадження № НОМЕР_2 , яке відкрито 11 березня 2020 року.
Переглядаючи за нововиявленими обставинами ухвалений у справі судовий наказ, та скасовуючи його, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що судом на момент видачі судового наказу не було встановлено дійсних обставин, оскільки розгляд заяви передбачає стислі терміни, законодавством не передбачено виклик сторін, додані до заяви документи у суду не викликали питань, оскільки були завірені стягувачем. Проте, на момент звернення до суду стягувач діяв всупереч ст. 186 ЦПК України, оскільки є рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що набрало законної сили та за заявою стягувана отримано виконавчий лист для примусового виконання.
Зазначені юридичні факти мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а відтак зважають на наявність спору про право та могли вплинути на юридичну оцінку обставин судом при видачі наказу.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно івсебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції про скасування судового наказу відповідає з огляду на наступне.
Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).
Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.
Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
ОСОБА_3 , звертаючись до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, мотивував дану заяву тим, що на час його видачі стягувач ОСОБА_1 приховала від суду обставини існування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.10.2018 у справі № 753/8025/18 за яким із нього - ОСОБА_3 , уже стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 (нуль) коп. щомісячно, починаючи з 05 травня 2018 року й до повноліття дитини і дане рішення ним виконується добровільно шляхом перерахування коштів позивачці на рахунок. Суд першої інстанції, задовольняючи подану заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу не був повідомлений про вказані обставини, а його як боржника про розгляд справи, враховуючи процедуру видачу судового наказу не повідомляли у зв`язку з чим він був позбавлений можливості повідомити суду вказані обставини, які є суттєвими та впливають на зміст ухваленого у справі судового рішення.
Апеляційний суд, даючи оцінку доводам викладеним в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подану ОСОБА_3 заяву та скасував судовий наказ, оскільки спір між сторонами щодо утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вирішений на підставі ухваленого 11 жовтня 2018 року рішення Дарницьким районним судом м. Києва у справі № 753/8025/18.
Посилання апелянта на те, шо виконавче провадження НОМЕР_3, яке було відкрите 11 березня 2020 року Дніпровським ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на момент подачі заяви про видачу судового наказу було завершено не може бути підставою для скасування ухваленої у вказаній справі ухвали від 03 вересня 2024 року, оскільки аліменти з ОСОБА_3 за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2020 року у справі № 753/8025/18 стягнуті на період до досягнення дитиноюповноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 і тому ОСОБА_1 як стягувач не позбавлена можливості повторно пред`явити до виконання вище вказаний виконавчий лист.
Згідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України - при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд, переглядаючи в касаційному порядку цивільну справу №212/1739/22 (провадження № 61-9113св22) задовольнив заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Нововиявленою обставиною у цій справі було те, що під час видачі оспореного наказу існувало судове рішення, яким вже вирішено питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2022 року).
При розгляді справи Верховний суд зазначив, що з метою належного виконання судом покладеного на нього цивільним процесуальним законодавством обов`язку щодо здійснення захисту порушеного права заявника, необхідним є врахування конкретних обставин цієї справи щодо неможливості одночасного існування двох судових наказів із тотожних підстав, застосування загальних засад цивільного права - принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також застосування однієї з аксіом цивільного судочинства: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.
При цьому зазначаючи, що обставини, на які посилається ОСОБА_2 не є нововиявленими, оскільки ці обставини беззаперечно були відомі ОСОБА1 на час розгляду справи та скасовуючи із цих підстав ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд не звернув увагу, що положенням пункту 4 частини першої статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
Суди встановили наявність обставини, яка суттєво впливає на прийняте судом рішення, а саме, що двічі набули чинності судові рішення про вирішення спору між тими ж сторонами про той самий предмет стягнення коштів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА З.
Ця обставина, з огляду на пункт 2 частини першої статті 186 ЦПК України принципово унеможливлює видачу судового наказу щодо того ж предмету між тими ж особами».
Даючи оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неналежного виконання ОСОБА_3 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2020 року у справі № 753/8025/18, а також щодо не достатності присуджених вказаним рішенням суду коштів на утримання дитини, колегія суддів враховує, що вказані питання можуть бути вирішенні позивачкою у порядку визначеному ст. 192 СК України, а у випадку ухилення платника аліментів від добровільного виконання, виконання рішення здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення. 
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 16 січня 2025 року. 
 
Головуючий суддя :                                                           М.А.Яворський
Судді :                                                                                   Т.Ц.Кашперська
                                                                                                В.О.Фінагеєв