ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

06 лютого 2025 року 	м.Суми	

Справа №578/970/22 
Номер провадження 22-ц/816/288/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.

у присутності:
представників позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТЕКСПОРТГРУП» - адвоката Глушко Юрія Миколайовича, адвоката Гресік Сергія Віталійовича 
представника відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Джулая Дмитра Олександровича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Самусем Олексієм Вікторовичем, 
на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 01 травня 2024 року у складі судді Косар А.І., ухвалене в смт Краснопілля Сумської області, повний текст рішення виготовлено 10 травня 2024 року, 
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТЕКСПОРТГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТЕКСПОРТГРУП» (далі – ТОВ «АРТЕКСПОРТГРУП») звернулося до суду з вказаним позовом.
Свої вимоги мотивувало тим, що 08 вересня 2021 року товариством на підставі платіжних доручень №№ 44, 45 було перераховано грошові кошти на загальну суму 5 430 000 грн на рахунок відповідачки. Внаслідок зміни учасника та директора товариства 30 травня 2022 року та проведеної інвентаризації активів і балансу позивача встановлено, що будь-який договір, на підставі якого були перераховані кошти на адресу відповідачки, відсутній, як і відсутнє рішення загальних зборів, яким би надавалась згода на вчинення значного правочину, а тому кошти отримані відповідачкою безпідставно. З метою досудового врегулювання спору і встановлення обставин отримання коштів відповідачкою 01 листопада 2022 року на адресу останньої було направлено вимогу про повернення грошових коштів, яка на день звернення із цим позовом залишена без розгляду. 
Посилаючись на обставини того, що відповідачка набула майно (грошові кошти), що є предметом даного спору безпідставно, внаслідок відсутності договірних зобов`язань і мають бути стягнені на підставі ст. 1212 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_1 5 430 000 грн безпідставно отриманих грошових коштів; 1 418 446,21 грн інфляційних втрат; 191 016,99 грн штрафних санкцій та судові витрати.
В подальшому, 14 березня 2023 року позивач подав заяву про зміну підстав позову, в якій зазначив, що 01 вересня 2021 року між позивачем як позикодавцем та відповідачкою як позичальником укладено договір № АРТ – МО0109 про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого позика надається в розмірі 6 000 000 грн на безоплатній основі на один календарний рік з дати його підписання, тобто до 01 вересня 2022 року. На виконання умов договору позивачем перераховано на рахунок відповідачки наступні суми фінансової допомоги: 08 вересня 2021 року платіжним дорученням № 44 – 5 030 000 грн; 08 вересня 2021 року за платіжним дорученням № 45 – 400 000 грн, всього на загальну суму 5 430 000 грн. 01 листопада 2022 року на адресу відповідачки направлена вимога про повернення грошових коштів, проте відповідачка свої зобов`язання за договором по поверненню позики не виконала.
Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АРТЕКСПОРТГРУП»: 5 430 000 грн – суми основної заборгованості за договором; 1 418 446,21 грн - інфляційних втрат; 191 016,99 грн – штрафних санкцій та судові витрати (а.с. 85-86 Т. 1).
Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 01 травня 2024 року позов ТОВ «АРТЕКСПОРТГРУП» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АРТЕКСПОРТГРУП» 5 430 000,00 грн заборгованості за договором № АРТ-МО0109 від 01 вересня 2021 року про надання поворотної фінансової допомоги; 1 418 446,21 грн інфляційних витрат; 191 016,99 грн штрафних санкцій, а усього 7 039 463, 20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АРТЕКСПОРТГРУП» судові витрати у розмірі 105 591,95 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Самуся О.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального прав та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати повністю та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В доводах апеляційної скарги щодо критичної оцінки судом наданої стороною відповідачки квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 28 грудня 2021 року вказує на те, що суд не обґрунтував будь-яким чином неприйняття цього доказу у якості належного та допустимого, обмежившись формулюванням того, що суд розцінює як таку, що не є підтвердженням повернення коштів саме за договором № АРТ-МО0109 від 01 вересня 2021 року про надання поворотної фінансової допомоги, який не оспорюється сторонами, оскільки відповідачка не спростувала протилежного. Таке формулювання судом не вважає належним обґрунтуванням неприйняття цього доказу. Позивачем не доведено, що вказана квитанція є недопустимим доказом.
Заперечення позивача стосовно того, що у ТОВ «АРТЕКСПОРТГРУП» не проводилися готівкові касові операції та була відсутня каса у розумінні Положення про ведення касових операцій у національній валюті України не впливають на суть наданого відповідачем письмового доказу, адже неналежна організація ведення касових операцій на підприємстві є внутрішніми питаннями позивача та не спростовує значення квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 28 грудня 2021 року як письмового доказу у справі, який містить підписи директора ТОВ «АРТЕКСПОРТГРУП», по формі у повній мірі відповідає чинному законодавству та підтверджує факт прийняття від відповідача грошових коштів в готівковій формі. Питання подальшого оприбуткування прийнятих від відповідача грошей також є внутрішніми питаннями позивача та не входить до предмету доказування у цій справі. 
Наголошує на тому, що можливість повернення позики у готівковій формі через касу прямо передбачена умовами договору.
З огляду на те, що звертаючись до суду, позивач вказував про зміну керівництва товариства та на початку спору не міг встановити, чи укладався з відповідачкою будь-який договір взагалі, то не виключається можливість встановлення позивачем в подальшому факту отримання спірних грошей від відповідача та їх належне оприбуткування.
Стосовно того, що в якості одного із доводів відхилення наданих стороною відповідача доказів, суд послався на неодноразові зміни позиції відповідачки щодо належності квитанції № 1 до прибуткового касового ордера від 28 грудня 2021 року до одного з двох досліджуваних у справі договорів, наголошує на тому, що відповідачка особисто перебуває за кордоном, що створює значні складнощі в узгодженні позиції з представником. При цьому, питання віднесення суми позики до одного з двох договорів має вторинний характер та не впливає на суть спору через наявність у справі доказів одного переводу грошових коштів та доказу повернення коштів згідно квитанції, реквізити якої повністю відповідають договору № АРТ-МО0109 від 01 вересня 2021 року. Тому мотивування суду рішення по суті зміною позиції відповідача вважає безпідставним.
Учасники справи правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористалися.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта , який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представників позивача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач перерахував відповідачці кошти на суми 5 030 000 та 400 000 грн відповідно до умов саме договору про надання поворотної фінансової допомоги № АРТ-МО0109 від 01 вересня 2021 року, що відповідачкою не спростовано. Докази на підтвердження повного/часткового повернення коштів безвідсоткової поворотної фінансової допомоги відповідачкою матеріали справи не містять. Квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 від 28 грудня 2021 року суд розцінив як таку, що не є підтвердженням повернення коштів саме за вказаним договором. При цьому суд вказав на те, що позиція сторони відповідача неодноразово змінювалася з демонстрацією договорів № АРТ-МО0109 від 01 вересня 2021 року у різних редакціях. Тому вважав обґрунтованою вимогу про стягнення поворотної фінансової допомоги на загальну суму 5 430 000 грн, а також 1 418 446,21 грн інфляційних втрат та 191 016,99 грн штрафних санкцій. 
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо наявності підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 01 вересня 2021 року між ТОВ «АРТЕКСПОРТГРУП» та ОСОБА_1 було укладено Договір №АРТ-МО0109 про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого позивач надає грошові кошти в національній валюті України в розмірі 6000000, 00 грн без ПДВ на безоплатній основі строком на один календарний рік з дати підписання даного договору (а.с. 87, Т. 1).
На картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АБ «Південний», 08 вересня 2021 року було здійснено зарахування грошових коштів від ТОВ «АРТЕКСПОРТГРУП» за платіжними дорученнями: № 44 сума - 5 030 000 грн; № 45 сума - 400 000 грн (а.с. 7, Т. 1). 
В призначенні платежів в кожному платіжному дорученні вказано «Поворотна фінансова допомога згідно Договору №АРТ-МО0109 від 01.09.2021 без ПДВ». 
Загальна сума за платіжними дорученнями складає 5 430 000,00 грн.
Зарахування вказаних грошових коштів підтверджено випискою з рахунка приватного клієнта з Акціонерного банку «Південний», відкритого на ім`я ОСОБА_1 , за розрахунковий період з 08.09.2021 по 08.09.2021 (а.с. 171, Т. 1).
01 листопада 2022 року позивачем направлено відповідачці вимогу за вихідним № 1-4-11/23 про повернення 5 430 000,00 грн у строк до 10 листопада 2022 року (а.с. 8-10, Т. 1).
Сторона відповідачки спочатку разом із відзивом на позовну заяву надала суду копію договору № АРТ-МО0109 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 01 вересня 2021 року, укладеного між нею та ТОВ «АРТЕКСПОРТГРУП», за змістом якого товариство надало їй безвідсоткову поворотну фінансову допомогу в національній валюті України у загальному розмірі 5 430 000 грн строком до 01 вересня 2041 року (а.с. 55-56, Т. 1).
В подальшому після зміни позивачем підстав позову надала суду копію додаткової угоди до договору поворотної фінансової допомоги № АРТ-МО0109 від 01 вересня 2021 року, укладеної 02 вересня 2021 року, згідно умов якої сторони договору дійшли згоди скасувати його дію за взаємною згодою сторін. Позикодавець підтверджує, що не надавав позичальнику грошові кошти на виконання умов договору № АРТ-МО0109 про надання поворотної фінансової допомоги від 01 вересня 2021 року (а.с. 142, Т. 1).
Крім того, відповідачка стверджує, що повернула отриману фінансову допомогу, на підтвердження чого надала копію квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 28 грудня 2021 року, згідно якої ОСОБА_2 прийняв від ОСОБА_1 5 430 000 грн в якості повернення фінансової допомоги згідно договору № АРТ-МО0109 від 01 вересня 2021 року (а.с. 143, Т. 1).
АБ «Південний» на виконання ухвали місцевого суду надав в якості підстави для зарахування коштів в сумі 5 030 000 грн та 400 000 грн 08 вересня 2021 року на поточний рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , копію договору № АРТ – МО0109 про надання поворотної фінансової допомоги від 01 вересня 2021 року про надання позики в розмірі 6000000 грн строком на один календарний рік (а.с. 212, Т. 1).
Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).
Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до підпункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Порівняння диспозицій наведених норм права дає підстави стверджувати про наявність спільних ознак правових відносин та, відповідно, несуперечливе правове регулювання. Отже, договір поворотної фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики, а тому під час вирішення спору потрібно керуватися положеннями ЦК України, що регулюють правовідносини, які виникли з договору позики.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, про що зазначено в частині першій статті 1050 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Підставами звернення до суду з даним позовом позивач в заяві про зміну підстав позову зазначає невиконання ОСОБА_1 умов договору № АРТ – МО0109 про надання поворотної фінансової допомоги від 01 вересня 2021 року щодо повернення грошових коштів на загальну суму 5 430 000 грн.
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).
В даній справі поведінка сторони відповідачки є суперечливою.  ОСОБА_1 , заперечуючи проти вимог позивача, неодноразово змінювала свою позицію по справі. У відзиві на позов вказувала на наявність договору № АРТ-МО0109 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, за умовами якого поворотна фінансова допомога надається строком до 01 вересня 2041 року, тобто строк повернення коштів за яким ще не настав. В подальшому після подачі позивачем суду заяви про зміну підстав позову з долученою до неї копією договору № АРТ – МО0109 про надання поворотної фінансової допомоги від 01 вересня 2021 року, за умовами якого позика надається строком на один календарний рік з моменту підписання договору, надала суду копію додаткової угоди до договору № АРТ – МО0109 про надання поворотної фінансової допомоги від 01 вересня 2021 року, за умовами якої сторони дійшли згоди про скасування дії договору та підтвердили ненадання грошових коштів на виконання умов договору № АРТ – МО0109 про надання поворотної фінансової допомоги від 01 вересня 2021 року, та окрім того, надала копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 28 грудня 2021 року про повернення коштів.
Стосовно наданої стороною відповідачки копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 28 грудня 2021 року, за змістом якої від ОСОБА_1 прийнято 5 430 000 грн як повернення фінансової допомоги згідно договору № АРТ-МО0109 від 01 вересня 2021 року, слід зазначити наступне.
Умовами договору № АРТ-МО0109 від 01 вересня 2021 року дійсно передбачена можливість повернення грошових коштів як шляхом внесення їх у касу, так і шляхом перерахування грошових коштів на рахунок підприємства в установі банку. 
Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затв. постановою Правління Національного банку України 29 грудня 2017 року № 148 (далі – Положення) розроблено відповідно до Закону України «Про Національний банк України» і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами.
Положеннями п. 7 Положення передбачено, що фізичні особи мають право здійснювати розрахунки готівкою:
1) із суб`єктами господарювання протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами - у розмірі до 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень уключно.
Платежі на суму, що перевищує 50000 гривень, проводяться через надавачів платіжних послуг шляхом переказу коштів із рахунку на рахунок або внесення коштів до кас надавачів платіжних послуг для подальшого їх переказу на рахунки;
Згідно 25 Положення приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання.
Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.
Пунктом 33 Положення передбачено, що прибуткові та видаткові касові ордери до передавання в касу реєструються бухгалтером у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів (додаток 4), який ведеться окремо за прибутковими та видатковими операціями. Видаткові касові ордери, оформлені на підставі видаткових відомостей, реєструються в такому журналі після здійснення виплат, зазначених у видатковій відомості.
Бухгалтер (відповідальна особа установи/підприємства, на яку покладено обов`язок з оформлення цих документів) має право здійснювати реєстрацію касових ордерів і видаткових відомостей за допомогою комп`ютерних засобів, які забезпечують формування і роздрукування відповідних касових документів. У документі «Вкладний аркуш журналу реєстрації прибуткових і видаткових касових ордерів», який формується і роздруковується за відповідний день, забезпечується формування даних для обліку руху коштів.
Оскільки відповідачка мала повернути позивачу грошові кошти в розмірі 5 430 000 грн, то відповідно до вимог Положення вказаний платіж мав проводитися через надавачів платіжних послуг шляхом переказу коштів із рахунку на рахунок або внесення коштів до кас надавачів платіжних послуг для подальшого їх переказу на рахунки. Крім того, у квитанції за головного бухгалтера та касира поставив підпис ОСОБА_2 . Доказів того, що він був уповноважений на прийняття готівки в касу Товариства матеріали справи не містять. При цьому, позивач стверджує, що на підприємстві взагалі відсутня каса.
З огляду на зазначене, колегія суддів критично ставиться до наданої стороною відповідачки копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 28 грудня 2021 року. Інших доказів на підтвердження виконання обов`язку з повернення грошовоих коштів відповідачкою суду надано не було.
За встановлених обставин справи, враховуючи суперечливу поведінку сторони відповідачки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача поворотної фінансової допомоги на загальну суму 5 430 000 грн, а доводи сторони відповідачки, що вона виконала свій обов`язок щодо повернення коштів не підтверджується матеріалами справи.
Позивач також просив стягнути з відповідачки на свою користь 1 418 446,21 грн інфляційних втрат та 191 016,99 грн штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України. З огляду на обґрунтування та наданий розрахунок «штрафними санкціями» позивач фактично називає три проценти річних. Розрахунок інфляційних втрат позивачем проведено за період з вересня 2021 року по вересень 2022 року, а трьох процентів річних – з 09 вересня 2021 року по 10 листопада 2022 року.
Умовами договору №АРТ-МО0109 від 01 вересня 2021 року передбачено надання позики на один календарний рік з дати підписання договору. Отже, починаючи з 01 вересня 2022 року у відповідачки виник обов`язок з повернення грошових коштів та відповідно саме з 01 вересня 2022 року виникло прострочення виконання зобов`язання.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану в подальшому неодноразово було продовжено,
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки прострочення відповідачкою виконання зобов`язання за договором виникло у період дії в Україні воєнного стану, то на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вона звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України.
З урахуванням вищезазначеного рішення суду на підставі пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині вирішення вимог про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річнихз ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог. 
Відповідно до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України рішення суду підлягає зміні в частині розподілу судових витрат та пропорційно до задоволеної частини позовних вимог слід стягнути з відповідачки на користь позивача 81450 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. Крім того, з позивача на користь відповідачки слід стягнути 36 212,92 грн судового збору – за апеляційний перегляд справи.
Керуючись ст. ст. 367; 374; 376, 381-382 ЦПК України, суд – 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Самусем Олексієм Вікторовичем, задовольнити частково.
Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 01 травня 2024 року скасувати в частині вирішення вимог про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:
«Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТЕКСПОРТГРУП» (код ЄДРПОУ: 43014624) 5 430 000 гривень 00 копійок заборгованості за договором № АРТ-МО0109 від 01 вересня 2021 року про надання поворотної фінансової допомоги.»
Рішення суду змінити в частині розподілу судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТЕКСПОРТГРУП» 81 450 гривень 00 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТЕКСПОРТГРУП» на користь ОСОБА_1 36 212 гривень 92 копійки судового збору за апеляційний перегляд справи.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 7 лютого 2025 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова