Номер провадження: 33/813/495/25
Номер справи місцевого суду: 947/316/24 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М. Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., 
за участю:
секретаря судових засідань – Тьосової Я.В.,
представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Кучеренко Г.А.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 
встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Згідно з оскарженою постановою, 01.12.2023 року о 11:40 год., в м. Одеса по вул. Фонтанська дорога, біля будинку № 76, ОСОБА_1  керував автомобілем марки «CHEVROLET», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002850 від 07.12.2023 року, чим порушив п. 2.9 а ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
 
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичній установі проведено в порушення ст.266 КУпАП.
Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що постанову апеляційного суду від 14.11.2024 року про повернення скарги його захисника, отримано на електронну адресу представника 19.11.2024 року, а про існування постанови апеляційного суду від 12.12.2024 року про повторне повернення апеляційної скарги, він дізнався лише 07.01.2025 року із сайту судової влади, після чого подав третю скаргу.
Апеляційний розгляд проведено за відсутністю ОСОБА_1 , однак за участю його захисника, який не заперечував проти здійснення розгляду за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Захисник повідомив суду, що ОСОБА_1 обізнаний про дату, час та місце розгляду справи, але не може з`явитися до суду.
Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, просив їх задовольнити; вивчивши матеріали справи та долучені докази; апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Що стосується клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.
Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Із матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні місцевого суду 07.10.2024 року, відомості про вручення останньому копії оскарженої постанови відсутні. 
Також, матеріалами справи не спростовуються доводи щодо отримання копії постанов апеляційного суду про повернення апеляційних скарг захиснику поза межами строку на апеляційне оскарження. Вказані обставини апеляційний суд визнає поважними причинами пропуску строку на оскарження.
Враховуючи наведені обставини, зокрема поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, з метою забезпечення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності права на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження. 
Стосовно доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова є законною та обґрунтованою, з огляду на таке.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №731088 від 09.12.2024 року, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі, що зафіксовано на відеозаписах бодікамер працівників патрульної поліції, які долучені до матеріалів справи.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно положень ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Із відеозаписів чітко вбачається послідовність подій, які відбувались 01.12.2023 року та відображенні в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі й те, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував того, що вживав наркотичні засоби за три дні до подій, які ставляться йому в провину.
Відповідно до висновку лікаря КНП «ООМЦПЗ» ООР №002850 від 07.12.2023 року ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння (а.п. 5).
Доводи ОСОБА_1 стосовно недотримання вимог законодавства щодо порядку проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я, з посиланням на те, що його медичний огляд був проведений за сплином двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, апеляційний суд визнає необґрунтованими та декларативними.
Так, згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення та висновка лікаря, водій ОСОБА_1 , об 11:40 год, керував транспортним засобом та здійснив зіткнення з іншим автомобілем. До медичного закладу ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції о 12:40 год для проведення медичного огляду, де у нього були відібрані біологічні зразки для дослідження. Вказані обставини свідчать про дотримання працівниками патрульної поліції вимог ч.4 ст.266 КУпАП.
Той факт, що протокол про адміністративне правопорушення був складений працівниками поліції не вдень події правопорушення, а після отримання результатів огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , свідчить лише про особливу процедуру проходження такого медичного огляду, зокрема тривалості процедури дослідження біологічних зразків, однак вочевидь не свідчать про недотримання поліцейськими вимог КУпАП або «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». 
Суд звертає увагу, що в даному випадку, цілком логічним та зрозумілим є той факт, що працівники поліції не мали законного права скласти відповідний протокол про адміністративне правопорушення за порушення водієм вимог п.2.9 «а» ПДР України за ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, безпосередньо в день події правопорушення, не отримавши у передбаченому законом порядку результатів медичного огляду. 
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Відповідно до положень п.2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, зібрані по справі докази, в їх сукупності, відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
З огляду на наведене, доводи апелянта про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення.
Слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,   

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 року, якою  ОСОБА_1 , визнано винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду                                                                   Р.І. Котелевський