ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року	Львів	Справа № 460/27334/23 пров. № А/857/12600/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                  Пліша М. А.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року (ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у м. Рівному суддею Недашківською К. М.) у справі № 460/27334/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій,

                                                            В С Т А Н О В И В :

9 листопада 2023 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо нездійснення перерахунку та виплатити ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки з урахування індексації грошового забезпечення та за 2015-2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2016 роки, з урахуванням індексації грошового забезпечення, та щомісячної додаткової грошової винагороди за 2015-2017 роки, з урахуванням раніше виплачених сум; 
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у обчисленні та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень у справі № 460/13534/21 за період з 31.12.2013 по 09.06.2022; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, на підставі судових рішень по справі № 460/13534/21 за період 31.12.2013 по 09.06.2022; 
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо не здійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 з урахування січня 2008 року, як базового місяця; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 з встановленням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум; 
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.05.2018 із застосуванням щомісячної індексації - різниці в розмірі - 2583,35 грн., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплат індексацію грошового забезпечення у повному розмірі за період з 01.03.2018 по 26.05.2018 із застосуванням щомісячної індексації - різниці розмірі - 2583,35 грн, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 18.03.2024 до участі у справі залучено як відповідача 2 - Військову частину НОМЕР_1 .

Ухвалою від 22.04.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог про:
- визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у обчисленні та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, на підставі судових рішень у справі № 460/13534/21 за період з 31.12.2013 по 09.06.2022; 
- зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, на підставі судових рішень по справі № 460/13534/21 за період 31.12.2013 по 09.06.2022 - залишено без розгляду. 

Ухвалою суду від 22.04.2024 в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у справі - відмовлено.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку та виплатити ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки з урахування індексації грошового забезпечення та за 2015-2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2016 роки, з урахуванням індексації грошового забезпечення, та щомісячної додаткової грошової винагороди за 2015 - 2017 роки, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахування базового місяця січня 2008 року, як базового місяця.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з встановленням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум. 
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.05.2018 відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплат ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у повному розмірі за період з 01.03.2018 по 26.05.2018 відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила військова частина НОМЕР_1 , яка вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права. Просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та ухвалу суду від 23.04.2024 з питань закриття провадження у справі і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову до військової частини НОМЕР_1 відмовити, а в частині визнання протиправної бездіяльності щодо не здійснення перерахунку та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахування січня 2008 року, як базового місяця та відповідно зобов`язання здійснити перерахунок та виплату індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 з встановленням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум - закрити провадження у справі. В іншій частині залишити рішення Рівненського окружного адміністративного суду без змін.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом залишено поза увагою те, що період, за який питання нарахування індексації вже вирішено судом 01.01.2016 по 28.02.2018 охоплюється періодом нового позову ОСОБА_1 .
Вважає, що вирішення судом у справі № 460/3165/21 питання відсутності у ОСОБА_1 права на проведення індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 28.02.2018, з урахуванням висновків суду в цій справі про відмову позивачу в індексації в т. ч. за 2015 рік, мало б мати наслідком відмову позивачу в перерахунку та виплаті грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2016 роки, з урахуванням індексації грошового забезпечення.
Крім того, з 01.01.2020 військова частина НОМЕР_1 з 01.01.2020 зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 , відповідно до вказаної військової частини передані всі фінансові та розрахункові документи. З цього часу військова частина НОМЕР_2 здійснює нарахування та виплату грошових коштів, в т. ч. за судовими рішеннями, виплати колишнім військовослужбовцям, які проходили військову службу до 01.01.2020 у військовій частині НОМЕР_1 . 
Тобто з 01.01.2020 у повноваження військової частини НОМЕР_1 обмежуються виключно прийняттям наказу командиром до військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначено про необхідність виконання судового рішення в конкретній справі із вказанням в цьому наказі резолютивної частини зобов`язального характеру. Військова частина НОМЕР_1 не наділена повноваженнями перевіряти правильність нарахування та виплати грошових сум, здійснених військовою частиною НОМЕР_2 на виконання судового рішення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить змінити рішення суду в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 , та покласти зобов`язання на військову частину НОМЕР_2 . У решті рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п. 13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п. 13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмовлених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 
Відповідно до наказу Міністра оборони України № 224 від 05.05.2018, був звільнений у запас за станом здоров`я.
Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України) (по стройовій частині) № 120 від 26.05.2018 позивач був виключений зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 10.02.2015 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №460/2263/19 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 у справі №460/2926/18 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 26.05.2018 та надати довідку з місячним розрахунком індексації починаючи з 01.01.2016 по 26.05.2018.

Позивач вважає, що у розрахунок компенсації за невикористані календарні дні додаткової щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки не було включено індексацію грошового забезпечення та щомісячну додаткову грошову винагороду.
Відтак, звернувся з відповідною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , однак отримав відповідь-відмову від 06.11.2023 № 36/1243.
Крім того, позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 з базовим місяцем - січень 2008 року, а за період з 01.03.2018 по 26.05.2018 із застосуванням щомісячної індексації в розмірі 2583,35 грн відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, на що отримав відмову.

Позивач не погоджуючись відмовами у нарахуванні та виплаті відповідачем індексації, компенсації за додаткову відпустку, звернувся до суду із цим позовом.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення позивачу була виплачена на виконання судового рішення, проте така складова грошового забезпечення не була включена до розрахунку та виплаті грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій (виплаченої на виконання судового рішення у справі № 460/2263/19), а, відтак, відповідач протиправно не нарахував та не виплатив грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, без урахування індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди (60% від грошового забезпечення), яку позивач отримував під час проходження військової служби.
Нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року повинна здійснюватися із застосуванням базового місяця січень 2008 року, в якому Постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.
В той же час, в період з 01 січня 2016 року по лютий 2018 року позивачу була виплачена індексація грошового забезпечення, однак з встановленням інших базових місяців, відмінних від січня 2008 року.
У межах спірних правовідносин відповідач безпідставно не дотримався норм абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року) та не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу, а, відтак, відповідач не встановив право позивача на отримання визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) відповідно вимог до абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 з урахуванням базового місяця січня 2008 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 з урахуванням базового місяця січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивачу здійснено нарахування та виплату індексації за цей період з встановленням базових місяців, в якому підвищився грошовий дохід позивача - січень 2014 року та серпень 2014 року, тобто з урахуванням зміни розміру грошового забезпечення, що відповідає вимогам законодавства, чинним на момент спірних правовідносин.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства у силу приписів частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо позовних вимог додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2016 роки, з урахуванням індексації грошового забезпечення, та щомісячної додаткової грошової винагороди за 2015-2017 роки, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів. Час для проїзду до місця проведення зазначеної відпустки і назад не надається. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Згідно з частиною третьою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) було установлено щомісячну додаткову грошову винагороду: 
1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 
2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 
3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 
4) військовослужбовцям Національної гвардії (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 
5) військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 
6) співробітникам кадрового складу (військовослужбовцям) Служби зовнішньої розвідки - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889).

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 Міністр оборони України наказом від 24.10.2016 № 550 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 24.10.2016 року № 550 (далі - Інструкція), якою визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.
Відповідно до пункту 3 Інструкції до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Згідно з пунктом 5 Інструкції винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік. (пункт 8, 9 Інструкції).
Відповідно до положень пункту 10 Інструкції командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.

Судом встановлено, що відповідачем не включено додаткову грошову винагороду в розмірі, передбаченому Постановою № 889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено компенсацію за відпустку.
Так, позивачу нараховувалася та виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода, у розмірі 60% місячного грошового забезпечення з 2015 по 2017 роки, тобто мала постійний (систематичний) характер, що підтверджується довідкою № 878 від 07.10.2021.
Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що індексація грошового забезпечення позивачу була виплачена на виконання судового рішення, проте така складова грошового забезпечення не була включена до розрахунку та виплаті грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій (виплаченої на виконання судового рішення у справі № 460/2263/19), що не заперечується відповідачем.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, то колегія суддів зазначає наступне. 

Спірним питанням у даній справі є не нарахування та не виплата індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2018 року з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо незарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому не підлягає перегляду в суді апеляційної інстанції.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, колегія суддів зазначає таке. 

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 03 липня 1991 (далі - Закон № 1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 затверджено «Порядок проведення індексації грошових доходів населення», яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).
Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно п.1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 (в редакції постанови КМ № 1013 від 09.12.2015) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У пункті 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Пунктом 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови КМ № 1013 від 09.12.2015) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

З аналізу положень Закону № 2011-XII та Закону № 1282-ХІІ видно, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року в справі № 240/4911/18, від 07 серпня 2019 року в справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року в справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Також, з 01.12.2015 згідно з постановою Кабінету Міністрів № 526 від 13.06.2012 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 Порядок доповнено пунктом 10-2, відповідно до якого для новоприйнятих працівників обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Відповідно до приписів пунктів 2, 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови КМ № 1013 від 09.12.2015) для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. 
Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави суду дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01 січня 2008 та втратила чинність 01 березня 2018 року (далі - Постанова № 1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком № 1 до Постанови № 1294.

Вказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018.

Отже, ураховуючи положення Порядку № 1078, колегія суддів дійшла висновку про те, що саме січень 2008 є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018, що вірно вказав суд першої інстанції.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 19.05.2022 у справі № 200/3859/21.

Водночас, судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 у справі № 460/2926/18, яке набрало законної сили 03.04.2019, визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 26.05.2018; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 26.05.2018 та надати довідку з місячним розрахунком індексації починаючи з 01.01.2016 по 26.05.2018.

Відповідачем на виконання рішення наданий розрахунок індексації грошового забезпечення позивача, починаючи з 01.01.2016 по травень 2018 року та виплачено суму індексації. 

Однак, позивач не погоджувався з таким розрахунком, оскільки, на його думку, був неправильно визначений базовий місяць.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 у справі №460/3165/21 відмовлено в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 25.03.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 25.03.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2023 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 р. у справі № 460/3165/21.
Тобто, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 у справі №460/3165/21 набрало законної сили 28.07.2023.

Колегія суддів зазначає, що в межах цієї справи ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо не здійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 з урахування січня 2008 року, як базового місяця; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 з встановленням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум. 
Позивач зазначає, що при нарахуванні та виплаті йому індексації грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі № 460/2926/18 від 27.12.2018 за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 був протиправно не встановлений базовий місяць - січень 2008 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі № 11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі вказаного пункту є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Як видно з позову у справі № 460/27334/23, на рішення в якій подається апеляційна скарга, та з рішення у справі № 460/3165/21, яка раніше вже була вирішена судом і рішення в якій набрало законної сили, заявлений позивачем та розглянутий судом в справі №460/27334/23 період 01.01.2014 по 28.02.2018 частково охоплений періодом (з 01.01.2016 по 25.03.2018) що вже був предметом судового розгляду у справі № 460/3165/21. Заявлені позивачем у новому позові вимоги та їх обґрунтування (предмет та підстави) є ідентичними до тих що розглядалися в справі № 460/3165/21, за винятком періоду з 01.01.2014 по 31.12.2015 року, який не охоплювався межами вищевказаної справи. 
У справі № 460/3165/21 спір було розглянуто та позивачу було відмовлено по суті позовних вимог. 

З огляду на викладене видно, що на вимоги ОСОБА_1 , щодо яких раніше вже прийнято рішення суду, заявлені у його новому позові, поширюються правила, імперативно визначені п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, а отже провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача з невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення - підлягає закриттю.

Щодо позовних вимог про індексацію грошового забезпечення у повному розмірі за період з 01.03.2018 по 26.05.2018 із застосуванням щомісячної індексації - різниці, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, то колегія суддів зазначає таке.

Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також, виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку № 1078.

Відповідно до абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, підвищення посадового окладу у певному місяці не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації у подальших періодах.

Абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 передбачено спеціальний механізм захисту прав працівника для забезпечення підтримання рівня його платоспроможності, який полягає у тому, що навіть у випадку підвищення посадового окладу та зміни місяця підвищення доходу (базового місяця), роботодавцю необхідно вираховувати розмір підвищення доходу і визначати різницю між сумою індексації яка підлягала виплаті у цьому місяці і розміром підвищення доходу відповідної особи для того, щоб запобігти зменшенню загального рівня доходу через припинення нарахування індексації. Якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078.

Тобто, з березня 2018 року підлягає до виплати сума індексації грошового забезпечення, визначена на підставі вищенаведених положень Порядку № 1078, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить таку суму індексації.

Щодо «фіксованої» суми індексації, то ні Закон України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», ні Порядок № 1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 р. № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015. У цьому Додатку, як і в цілому у Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз. 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз. 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абз. 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
З урахуванням набрання 01.03.2018 чинності Постановою № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким і слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.12.2018 у справі № 460/2926/18 зобов`язано Військову  частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення  за період з 01.01.2016 по 26.05.2018 та надати довідку з місячним розрахунком індексації починаючи з 01.01.2016 по 26.05.2018.
На виконання рішення суду позивачу нарахована індексація грошового забезпечення, зокрема за період з 01.03.2018 по 26.05.2018 з врахуванням базового місяця - березень 2018 року в розмірі 0 грн.
Так, починаючи з березня 2018 року, базовим місяцем для розрахунку індексації є відповідно березень 2018 року, що не заперечується відповідачем.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не дотримався норм абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року) та не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.

Колегія суддів акценту увагу, що судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , відтак, покликання скаржника на те, що Військова частина НОМЕР_2 здійснює нарахування та виплату грошових коштів, в т. ч. за судовими рішеннями, виплати колишнім військовослужбовцям, які проходили військову службу до 01.01.2020 у Військовій частині НОМЕР_1 , не заслуговує на увагу, оскільки до 01.01.2020 (а спірні правовідносини стосуються періоду до 01.01.2020) позивач проходив службу саме у Військовій частині НОМЕР_1 , яка не ліквідована, а Військова частина НОМЕР_2 з 01.01.2020 здійснює виплату коштів військовослужбовцям військової частини, які перебувають на фінансовому забезпеченні лише на підставі первинних документів відповідних військових частин.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через порушення норм процесуального права підлягає скасуванню в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року з прийняттям нового рішення про закриття провадження у цій частині.
В решті рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 238, 308, 311, 315, 316, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у справі № 460/27334/23 в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахування базового місяця січня 2008 року, як базового місяця; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з встановленням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум скасувати та прийняти рішення про закриття провадження у цій частині. 

У решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у справі № 460/27334/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	М. А. Пліш