Справа № 462/8521/24                                Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І. Д. 
Провадження № 33/811/1848/24                  Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності – Макара А.І., його представника – адвоката Дегтяренка О.О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Дегтяренка О.О. на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 04 грудня 2024 року,
встановив:
постановою Залізничного районного суду м. Львова від 04 грудня 2024 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 та ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, у виді штрафу в розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 01.11.2024 року о 20 год. 00 хв. у м. Львові на вул. Роксоляни, 24, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , був неуважний, під час руху не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив наїзд на транспортний засіб Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 , під час якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Окрім того, надалі ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, залишив місце пригоди та не повідомив про це орган поліції, чим порушив пункт 2.10 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, ОСОБА_1 01.11.2024 року о 20 год. 00 хв. у м. Львові на вул. Роксоляни, 24, керував транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із згаданою постановою адвокат Дегтяренко О.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Залізничного районного суду м. Львова від 04 грудня 2024 року про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 та ч. 1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що висновки суду, викладені у оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи, мало місце порушення норм матеріального і процесуального права.
Наголошує, що 01 листопада 2024 року ОСОБА_1 приблизно об 18 год.00 хв. приїхав разом зі своєю знайомою ОСОБА_2 на автостоянку, де сіли поспілкуватися за столик у зоні відпочинку автостоянки, через годину вони замерзли та вирішили погрітися у автомобілі, де ОСОБА_1 включив систему обдуву гарячим повітрям без ввімкнення запалення двигуна. Приблизно об 19 год. 30 хв. на стоянку заїхав автомобіль і через 3 хвилини на проблискових маячках заїхав автомобіль патрульної поліції звідки вийшов працівник поліції та звинуватив ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху та вчиненні ДТП на вул. Роксоляни. ОСОБА_1 заперечив такі звинувачення та пояснив, що останню годину сиділи, їли пили зі знайомою на автостоянці і його з кимось переплутали. Вказані обставини хотіла підтвердити ОСОБА_2 , але таке клопотання було відхилено. Жодної провини у вчиненні ДТП ОСОБА_1 не визнавав, лише дійсно підтвердив, що вживав алкогольні напої, однак не перебуваючи за кермом і не керуючи транспортними засобом, що не заборонено чинним законодавством.
Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які ставляться йому у вину. Для підтвердження факту порушення ОСОБА_1 пункту 13.1 ПДР України, патрульна поліція в силу положень ст.251 КУпАП мала би надати, зокрема відеозапис події чи будь-які докази фото фіксації вчиненого правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника – адвоката Дегтяренка О.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 та ч. 1 ст.130 КУпАП
Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 та ч. 1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №164165 від 01.11.2024 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №164177 від 01.11.2024 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №164190 від 01.11.2024 року, схемою місця ДТП від 01.11.2024, рапортами від 01.11.2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 01.11.2024 року, протоколом тесту № 3990 за результатом огляду  ОСОБА_1  із застосуванням приладу «Drager», відповідно до якого виявлено 2,96 ‰ алкоголю, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів - «Drager Alcotest ARВH - 0597», яким виявлено 2,96 ‰ алкоголю, що фіксувався на камери 471689 та 471789, відеозаписом з нагрудних реєстраторів поліцейських.
Передбачених законом підстав для визнання огляду недійсним апеляційний суд не встановив і таких підстав не наведено апелянтом.
Апеляційним судом було перевірено доводи апелянта щодо того, що ОСОБА_1 не вчиненив ДТП на вул. Роксоляни, не перебував за кермом транспортного засобу Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , а просто сидів у автомобілі зі знайомою та вживав алкогольні напої та встановлено, що згадані твердження спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності. Так, матеріалами справи, зокрема оглянутим апеляційним судом відеозаписом події, доводиться, що ОСОБА_1 визнав свою винуватість у скоєнні ДТП та залишенні місця події.
Інших доказів, які б спростовували наведене, апелянтам не надано.
На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості   ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. Інших доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 , апелянтом не надано.
Нормативні вимоги, передбачені ст.ст. 256, 266, 268 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395, при складанні поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.
Суд апеляційної інстанції вважає, що посилання апелянта на те, що знайома ОСОБА_1 – ОСОБА_2 була присутня під час події та зможе підтвердити, той факт, що ОСОБА_1 не вчиняв ДТП та не перебував у стані алкогольного сп`яніння за кермом є безпідставними, та на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень не впливають.
Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють пояснення аналогічні тим, що наведені у письмових поясненнях адвоката Дегтяренка О.О., які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 , складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 та ч. 1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
постановив:
апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Дегтяренка О.О. – залишити без задоволення.
Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 04 грудня 2024 року про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 та ч. 1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА – МИКИЧ