ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року	Львів	Справа № 120/6832/24 пров. № А/857/28960/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                  Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
розглянувши у порядку письмового провадження в електронній формі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 120/6832/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії (рішення першої інстанції ухвалене суддею Валюхом В.М. в м. Луцьку в порядку письмового провадження), -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – відповідач 1, ГУ ПФУ у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області (далі – відповідач 2, ГУ ПФУ в Харківській області) про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 01 квітня 2024 року №  204850013880 про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 25 березня 2024 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Завод хромових шкір «Більшовик» з 24 липня 1987 року по 31 жовтня 2004 року, з 01 листопада 2004 року по 30 квітня 2007 року, період навчання з 01 вересня 1984 року по 16 липня 1987 року.
В задоволені решти позовним вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач 1, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що у позивача відсутній пільговий стаж роботи на посадах за списком № 2 за період з 24 липня 1987 року по 31 жовтня 2004 року, з 01 листопада 2004 року по 30 квітня 2007 року, відповідно такий зарахуванню не підлягає.
Позивач та відповідач 2 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.03.2024 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно статті 114 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №  1058-IV), та вказану заяву про призначення пенсії за принципом екстериторіальності було скеровано до ГУ ПФУ у Волинській області.
01.04.2024 ГУ ПФУ у Волинській області прийняло рішення №  204850013880 про відмову у призначенні пенсії, з якого вбачається, що згідно із поданими документами страховий стаж позивача становить 38 років 06 місяців 17 днів, в т.  ч. за Списком №  2 – 09 років 02 місяці 12 днів; до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи згідно поданих документів. Зазначеним рішенням відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком згідно із частиною другою статті 114 Закону №  1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.
Згідно із розрахунком стажу (форма РС-право) пільговий стаж позивача за Списком №  2 складає 09 років 02 місяці 12 днів, до якого зараховані такі періоди: 24.07.1987 – 31.08.1988, 02.01.1990 – 31.12.1991, 01.01.1992 – 21.08.1992, 19.11.2001 – 31.12.2003, 01.01.2004 – 31.10.2004, 01.11.2004 – 30.04.2007.
Не погодившись з вищезазначеним рішенням, позивач звернулася з даним позовом.
Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступних міркувань.
Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписами частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за  списком № 2  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Аналіз вказаних положень Закону № 1058-IV дає підстави дійти висновку про те, що право на пенсію на пільгових умовах мають жінки, які народились в період з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року та досягли віку 55 років, мають страховий стаж не менше 24 років 6 місяців, в тому числі пільговий - не менше 10 років.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №  1451/11731 (далі – Порядок №  383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
При цьому, пунктом 10 Порядку №  383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №  637 (далі – Порядок №  637).
Списки № 1, 2, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах», застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 р. №  10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення»; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».
Згідно із статтею 62 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
З рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 01.04.2024 №  204850013880 встановлено, що на час звернення із заявою про призначення пенсії страховий стаж позивача становить 38 років 06 місяців 17 днів, в т.  ч. пільговий стаж за Списком № 2 – 09 років 02 місяці 12 днів. При цьому, в рішенні зазначено, що до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності, однак відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного пільгового стажу.
Отже, як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо відмови у призначенні пенсії, зокрема, з підстави відсутності у позивача пільгового стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці, та лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 27.04.2020 у справі №  648/1613/17).
Суд звертає увагу, що згідно із розрахунком стажу (форма РС-право) для призначення пенсії за віком зі зниження пенсійного віку позивачу до  пільгового стажу за Списком № 2 зараховано лише певні періоди роботи в ТзОВ «Завод хромових шкір «Більшовик» (24.07.1987 – 31.08.1988, 02.01.1990 – 31.12.1991, 01.01.1992 – 21.08.1992, 19.11.2001 – 31.12.2003, 01.01.2004 – 31.10.2004, 01.11.2004 – 30.04.2007), при тому, що згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається наявність у позивача пільгового стажу роботи на посадах за Списком №  2 з 24.07.1987 по 31.10.2004, з 01.11.2004 по 30.04.2007. Крім трудової книжки, позивач подала також архівну довідку КП «Міський архів» виконавчого комітету Харківської міської ради від 17.09.2019 №  К-144, наказ від 17.06.2006 №  99 щодо проведення атестації робочих місць разом з переліком робочих місць, виробництв та професій по ТзОВ «ЗХШ «Більшовик», яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, з яких вбачається, що позивач працювала в ТзОВ «ЗХШ «Більшовик» на посаді апретурниці (на лаковому агрегаті).
При цьому, відповідач ГУ ПФУ у Волинській області не пояснив та не довів наявності правових та фактичних підстав для лише часткового зарахування зазначеного періоду роботи до пільгового стажу.
Додатково суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, відповідно до якої непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Згідно із частиною першою статті 38 Закону України від 10 лютого 1998 року №  103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (далі – Закон №  103/98-ВР) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 01.09.1984 розпочала навчання у в середньому професійно-технічному училищі №  12 м.  Бердичів Житомирської області, закінчила навчання 16.07.1987, а 24.07.1987 була зарахована на роботу в Завод хромових шкір «Більшовик», що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .
Тобто, строк між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, а відтак, на думку суду, період навчання з 01.09.1984 по 16.07.1987 у СПТУ № 12 м. Бердичів Житомирської в силу приписів частини першої статті 38 Закону № 103/98-ВР підлягає зарахуванню до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
З урахуванням наведеного, суд погоджується із доводами позивача про те, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (25.03.2024) позивач досягла необхідного віку, у неї наявний достатній страховий та пільговий стаж (за умови зарахування до нього зазначених вище періодів трудової діяльності та навчання), до заяви про призначення пенсії позивач додала усі необхідні документи, тому у відповідача ГУ ПФУ у Волинській області були відсутні правові та фактичні підстави для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Тобто, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії рішенням №  204850013880 від 01.04.2024, яке було прийняте ГУ ПФУ у Волинській області відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1, за принципом екстериторіальності.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 01.04.2024 № 204850013880 позивачу безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, при цьому позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах (з огляду на досягнення необхідного віку, наявності достатнього страхового та пільгового стажу), тому на підставі наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позовні вимоги необхідно задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 01.04.2024№ 204850013880, та зобов`язання відповідача здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з 25.03.2024, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи в ТзОВ «Завод хромових шкір «Більшовик» з 24.07.1987 по 31.10.2004, з 01.11.2004 по 30.04.2007, та період навчання з 01.09.1984 по 16.07.1987, та про відмову в задоволенні решти позовних вимог до ГУ ПФУ в Харківській області, діями та/або рішенням якого права позивача порушені не були.
Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.
Інших доводів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року  у справі № 120/6832/24  - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар