ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року                                                         м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В.Т., за участі секретаря судового засідання Сабадаша Ю. С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Саламановича О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2024 року,- 

В С Т А Н О В И В:

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2024 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Згідно постанови суду першої інстанції, 11 грудня 2024 року о 21 год. 13 хв. у м. Чернівці, по вул. Винниченка, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в лікаря нарколога, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 
24 грудня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України.
Провадження №33/822/43/25                  Головуючий у І інстанції: Вольська-Войтун О.Б. 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП                         Доповідач: Марчук В.Т.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані 
та дослідженні докази у даній справі не є достатніми для визнання його винним у вчиненні правопорушення.
       Апелює тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом.
       Вказує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки сп`яніння не підтверджуються поясненнями очевидців та відеодоказами.
       Зазначає, що в матеріалах справи відсутній акт відсторонення його від керування транспортним засобом. 
       Стверджує, що відеозапис з камер працівників патрульної поліції не відображає всіх подій, не ідентифікує місце події та на ньому не відображено момент зупинки транспортного засобу. 
       Також зазначає, що поліцейський не встановив, не перевірив наявність ознак алкогольного сп`яніння та не повідомив, які з них вбачаються у нього.
       Посилається на те, що на відеозаписі не зафіксовано роз`яснення процесуальних прав та наслідків у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
       Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Саламановича О. Г., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, переглянувши наявні в матеріалах справи відеозаписи з камер працівників поліції, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність , в тому числі за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно, до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Об`єктивна сторона передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення виражається, зокрема, у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №194337 від 11 грудня 2024 року (а.с. 1), ОСОБА_1 , в цей день, о 21 год. 13 хв. у м. Чернівці, по вул. Винниченка, 3, керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в лікаря нарколога. Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно підтверджуються іншими дослідженими доказами по справі.
Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 грудня 2024 року (а.с. 4), у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з його відмовою проходити огляд, як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я.
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 11 грудня 2024 року (а.с. 5) вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд.
Крім того, із досліджених у судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 7) вбачається, що на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Вищевказаний пункт інструкції надає право працівникам поліції за власними переконаннями виявити ознаки алкогольного чи іншого сп`яніння та направити особу для проходження огляду на стан сп`яніння.
Зі змісту матеріалів справи та відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови.
Посилання апелянта на те, що йому не було роз`яснено його права та обов`язки, спростовуються переглянутими відеозаписами з бодікамер поліцейських, відповідно до яких, працівники поліції на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 роз`яснювали останньому його права та обов`язки, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, про що є відмітка в протоколі про адміністративне правопорушення.
Закон не зобов`язує працівників поліції підтверджувати виявлені у водія ознаки сп`яніння додатковими доказами, як про це вказує апелянт, а тому апеляційні доводи в цій частині є безпідставними.
Також, безпідставними є посилання ОСОБА_1 і на те, що працівниками поліції не було вказано, які саме ознаки сп`яніння були наявні в нього.
Доводи апеляції про те, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не відображають всіх подій та факту керування транспортним засобом, апеляційним судом відхиляються, оскільки під час перегляду в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер поліцейських встановлено, що такі відеозаписи містять безперервний процес спілкування ОСОБА_1 щодо стану сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що сплатив штраф за вчинене правопорушення по ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом без ближнього світла фар, що доводить факт керування останнім транспортним засобом. 
Відеозаписами з камер працівників патрульної поліції також зафіксовано визнання ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом без ближнього світла фар (а.с. 7 –диск, 21:22:10) та те, що «їхав від своєї дівчини» (а.с. 7 – диск, 21:28:52).
Також, з наявних відеозаписів чітко вбачається, що після остаточної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції вказали на те, що складатиметься протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 заперечень не висловлював.
Доводи апелянта, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була обумовлена його страхом бути примусово доставленим працівниками поліції разом з працівниками ТЦК та СП у невідоме місце, суд апеляційної інстанції не бере до уваги.
На відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції чітко зафіксовано, що працівники ТЦК та СП перебувають у дружніх відносинах з ОСОБА_1 та спілкувались з працівниками патрульної поліції з приводу непритягнення останнього до адміністративної відповідальності.
Відсутність акту відсторонення особи від керування транспортним засобом не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і медичному закладі.
Працівниками патрульної поліції неодноразово було повідомлено ОСОБА_1 про відсторонення від керування транспортним засобом, та наголошено на тому, що він має знайти тверезого водія, або залишити транспортний засіб на місці зупинки. 
Таким чином, під час апеляційного перегляду справи вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження.
При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд, з наведенням відповідних мотивів, встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Апеляційним судом не встановлено грубих порушень законодавства з боку працівників патрульної поліції, на що посилається апелянт в апеляційній скарзі, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Отже, постанова суду першої інстанції є законною, винесеною із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому подана ОСОБА_1 апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Cуддя                                         [підпис]                                        В.Т. Марчук