справа № 755/15537/24                                      головуючий у суді І інстанції Галаган В.І.
провадження № 22-ц/824/4197/2025                суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
 
15 січня 2025 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
       Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
                                                 
В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 9468385 від 17 лютого 2023 року у розмірі 37 560,00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем по справі ОСОБА_1 17 лютого 2023 року було укладено кредитний договір № 9468385, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 10 000,00 грн. строком на 15 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені умовами кредитного договору, зі сплатою платежу кредиту, процентів та комісії, строком до 04 березня 2023 року.ТОВ «Мілоан» виконав свої зобов`язання, проте, відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка станом на 06 вересня 2024 року становить 37 560,00 грн., з яких: 9 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 27 560,000 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 1 000,00 грн. - прострочена заборгованість за комісією, що є предметом позовних вимог. 26 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 99-МЛ/Т, згідно умов якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 9468385 від 17 лютого 2023 року.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суму заборгованості за Кредитним договором № 9468385 від 17 лютого 2023 року у розмірі 12 250,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»просить скасувати рішення суду першої інстанції  в частині відмови в задоволенні позову через неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеності обставин що мають значення для прави, які суд визнав встановленими та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»посилається на аналогічні обставини викладені в позовній заяві.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що у відповідності до наданого суду кредитного договору від 17 лютого 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , відповідач отримав грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. строком на 15 днів до 04 березня 2023 року зі сплатою процентів за користування кредитом.
Відповідно до п. 1.5.1 Договору про споживчий кредит, комісія за надання кредиту: 1 000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово.
Відповідно до п. 1.5.2 Договору про споживчий кредит, проценти за користування кредитом: 2 250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно з п. 6.1 кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан». Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2 кредитного договору).
За змістом п. 6.3 кредитного договору позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору.
Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).
Згідно із п. 7.1 цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Відповідно до платіжного доручення № 93837227 від 17 лютого 2023 року ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 10 000,00 грн.
26 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 99-МЛ/Т, згідно умов якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників, в точу числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 9468385 від 17.02.2023 року.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача простроченої заборгованості за процентами підлягає частковому задоволенню у розмірі 2 250,00 грн. за період з 17 лютого 2023 року до 04 березня 2023 року.
Апеляційний суд не може погодиться з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало суду копію договору про споживчий кредит № 9468385 від 17 лютого 2023 року, копію графіку платежів за договором № 9468385 від 17 лютого 2023 року, паспорт споживчого кредиту № 9468385 від 17 лютого 2023 року, довідку про ідентифікацію, а також копію анкети-заяви на кредит № 9468385 від 17 лютого 2023 року. У договорі зазначено, що він укладений в електронній формі та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Разом з тим, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду належних та допустимих доказів надсилання ОСОБА_1 електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало довідку ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, яка підтверджує, що ідентифікацію ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору № 9468385 від 17 лютого 2023 року. Акцепт договору підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором L20799, час відправки ідентифікатора: 17 лютого 2023 року о 10:15:24, номер телефону : НОМЕР_1 (а.с. 27).
Проте надана довідка була сформована попереднім кредитодавцем ТОВ «Мілоан» і не може вважатися безспірним доказом проведення ідентифікації ОСОБА_1 при укладенні договору.
Так матеріали справи не містять доказів належності номеру телефону НОМЕР_1 відповідачу, а також отримання останнім ідентифікатора L20799 та підписання ним кредитного договору.
Фактично, зазначене є лише твердженням позивача, оскільки підтверджується лише створеними останнім доказами, які неможливо перевірити та які не узгоджуються з жодним доказом не створеним самим позивачем.
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду жодних належних та допустимих доказів надання ОСОБА_1 кредиту за договором про споживчий кредит № 9468385 від 17 лютого 2023 року.
Позивач надав копію платіжного доручення 93837227 від 17 лютого 2023 року на суму 10 000,00 грн., яке підписане посадовою особою ТОВ «Мілоан» з прикладенням печатки товариства (а.с. 30). Проте воно не може вважатися належним доказом надання ОСОБА_1 кредиту на підставі вказаного договору, оскільки за формою та змістом не відповідає вимогам, установленим постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» у відповідній редакції. Надана ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» копія платіжного доручення не містить відмітки банку або іншої уповноваженої установи про проведення платежу.
В матеріалах справи відсутні докази, що рахунок, на який згідно вказаного платіжного доручення здійснювалося перерахування коштів, належить саме ОСОБА_1 
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок ОСОБА_1 на підставі договору про споживчий кредит № 9468385 від 17 лютого 2023 року, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачу.
У відповідності до вимог ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Вважаючи, доведеним перехід права  вимоги  до позивача, суд першої інстанції не звернув уваги, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів переуступки прав вимоги від первісного кредитора до позивача.
 Судом першої інстанції залишено поза увагою, що в матеріалах справи відсутні докази переходу права  вимоги від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», що позивач в якості доказів зазначених обставин надав копію договору факторингу № 99-МЛ від 26 червня 2023 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 99-МЛ від 26 червня 2023 року, який не підписано та не завірено печатками другої сторони даного правочину. Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його керівником, що не є ідентичним копії оригінального документа.  
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частини перша та друга статті 95 ЦПК України).
Таким чином, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Зазначена позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі  № 334/6972/17.
Фактично  наданий суду витяг не є витягом з оригінального реєстру боржників, оскільки  являє собою аркуш паперу, на якому позивачем надрукована певна інформація, яка на його думку відповідає інформації,  наявній в реєстрі боржників, що є додатком до  договору факторингу. Іншими словами, зазначений документ є лише твердженням позивача, яке підлягає доведенню на загальних підставах.
  При цьому, позивач не звернув уваги, а суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що  поданий в такий спосіб витяг,  не є ідентичним поданню стороною письмового доказу в розумінні ст. 95 ЦПК України, та не є копією, як оригіналу документу (реєстру) так і витягу з нього.
У відповідності до вимог  ч. 2-5 ст. 95 ЦПК України  письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Оскільки оригінальний реєстр боржників, є документом, що підписується всіма учасниками правочину, витяг з нього, як його частина, що стосується конкретного боржника, також має бути підписана  як «Фактором» так і «Клієнтом».
Відсутність підпису «Фактора» на витягу з реєстру боржників не дає суду підстав вважати доведеним факт передачі права вимоги таким фактором «Клієнту», тільки тому, що останній стверджує про таку передачу.
 Отже,  матеріали справи не містять належних та допустимих доказів передачі права вимоги від первісного кредитора до позивача за договором  № 9468385 від 17 лютого 2023 року, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав до задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором на користь позивача.
На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про доведеність позивачем наявності в нього права вимоги за вказаним договором та наявності у відповідача заборгованості за цими договором в зазначеній позивачем сумі.
Оскільки підстав для задоволення позову не було, вимоги апеляційної скарги про скасування рішення суду  в частині відмови в задоволенні позову та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі задоволенні бути не можуть.
Враховуючи викладене, апеляційний суд не надає оцінки доводам апеляційної скарги в частині правильності чи не правильності нарахування відсотків за кредитним договором.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції фактично ухвалив вірне рішення в частині відмови в задоволенні позову, однак керувався при цьому невірними мотивами,  що в силу вимог ст. 376 ЦПК України є підставою до зміни рішення в цій частині.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується, відтак апеляційним судом не переглядається.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 рокув частині відмови в задоволенні позову змінити в мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови.
В іншій частині апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді                                                                                    Фінагеєв В.О.
                                                                                   
   Кашперська Т.Ц.
      
             Яворський М.А.