ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/6209/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2024 року (головуючий суддя Батрак І.В. ) 
в адміністративній справі №280/6209/24 за позовом   ОСОБА_1  до відповідача  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 03.07.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просила:   
-визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 083850021363 від 03.04.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу;
-зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи згідно з записами, що містяться в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 , а саме: з 15.07.1982 по 14.05.1984, з 03.11.1990 по 01.01.1999, з 01.04.1999 по 30.04.1999, з 01.08.1999 по 31.08.1999;
-зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 27.03.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.          
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що трудова книжка містить усі недохідні записи про роботу (за спірний період) та не має доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначений відповідачем недолік щодо повної дати народження не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до стажу роботи, що враховується при призначенні пенсії. Також не вважає вагомим недоліком для вирішення питання про призначення пенсії відсутність точної дати прийняття на роботу, оскільки згідно з п. 27 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, у тих випадках, коли в поданому документі про стажу указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця. На думку позивача, так як записи щодо роботи в колгоспі «Шлях Ілліча» в трудовій книжці присутні, Пенсійний фонд не взяв їх до уваги при нарахуванні пенсії, чим порушив її право гарантоване Конституцією України, у зв`язку із чим позивач змушена звернутися до суду.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 083850021363 від 03.04.2024 відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди її роботи з 15.11.1982 по 14.05.1984, з 03.11.1990 по 01.01.1999, з 01.04.1999 по 30.04.1999, з 01.08.1999 по 31.08.1999 згідно з записами трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 15.02.1983, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2024 щодо призначення пенсії за віком.
В іншій частині вимог - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що у трудовій книжці колгоспника№ НОМЕР_1 від 15.02.1983, виданій на ім`я ОСОБА_2 , міститься інформація про дату вступу у члени колгоспу – листопад 1982 року, тобто у відповідності до п. 27 Порядку №637 позивач має право на зарахування страхового стажу в колгоспі «Шлях Ілліча» починаючи з 15.11.1982. У разі наявності сумнівів або необхідності уточнення певних даних щодо періоду роботи позивача в колгоспі пенсійний орган мав можливість скористатися своїми правами, передбаченими ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV, та звернутися з відповідними запитами до підприємства-роботодавця, архівної установи тощо. Відтак, дійшов висновку про необґрунтованість прийнятого відповідачем рішення № 083850021363 від 03.04.2024 та наявність підстав для його скасування.          Щодо вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи згідно з записами, що містяться в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 , а саме: з 15.07.1982 по 14.05.1984, з 03.11.1990 по 01.01.1999, з 01.04.1999 по 30.04.1999, з 01.08.1999 по 31.08.1999 суд зазначив, що матеріалами справи з урахуванням приписів п. 27 Порядку №637 підтверджено період роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Шлях Ілліча» з 15.11.1982 по 22.01.2002. Жодних обґрунтувань та доказів необхідності зарахування позивачу до її страхового стажу періоду з 15.07.1982 по 14.11.1982 позивачем не наведено та матеріали справи не містять, а тому у цій частині відмовив у задоволенні позову.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
Вказує, що при опрацюванні наявних документів ОСОБА_1 її страховий стаж становить 23 роки 8 місяців 27 днів. Вік заявника 60 років. Необхідний страховий стаж становить 31 рік. До страхового стажу не зараховані період роботи згідно записів, що містяться в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_2 , оскільки не зазначена повна дата народження. Окрім того за період роботи в колгоспі «Шлях Ілліча» необхідно надати довідку про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні. Зауважив, що період роботи з 01.01.1999 до страхового стажу зараховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. Заявник працює. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. Відтак,  в діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства, таким чином в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж. 
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 27.03.2024 до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії була передана на розгляд до ГУ ПФУ в Чернівецькій області
Так, рішенням відповідача №083850021363 від 03.04.2024 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. В обґрунтування рішення відповідачем зазначено наступне. Необхідний страховий стаж становить 31 рік. Вік заявника 60 років. Страховий стаж становить 23 роки 8 місяців 27 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно з записами, що містяться в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 , оскільки не зазначена повна дата народження. Окрім того, за період роботи в колгоспі «Шлях Ілліча» необхідно надати довідку про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні. Повідомлено, що період роботи з 01.01.1999 до страхового стажу зараховано згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу. Заявник працює.
Позивачка вважає протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. 
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV).
За змістом пункту 1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною 1 ст.9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 
пенсія за віком,
пенсія по інвалідності;
пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За приписами ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами 1 - 3 цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами 1 - 3 цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Частинами 1 та 3 ст.44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. 
На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
При цьому, згідно з ч.1 ст.56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (№1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
Також законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). 
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. 
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (Основні Положення).
Відповідно до п. 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. 
Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: 
відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; 
відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; 
відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п.5 Основних Положень).
Згідно з п.6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Також, слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: 
ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; 
ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; 
V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Відповідно до п.8 Основних Положень трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Матеріалами справи підтверджується, що підставою для відмови пенсійним органом позивачу у призначенні пенсії за віком стала відсутність у нього достатнього страхового стажу, визначеного в ст. 26 Закону №1058-IV. 
Зокрема, відповідачем не враховано до стажу період роботи позивача в колгоспі «Шлях Ілліча» з листопада 1982 року по 14.05.1984, з 03.11.1990 по 31.12.1998, з 01.04.1999 по 30.04.1999, з 01.08.1999 по 31.08.1999, оскільки не зазначена повна дата народження. 
Окрім того, за період роботи в колгоспі «Шлях Ілліча» необхідно надати довідку про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні. Вищезазначений період враховано частково з 1999 року за даними персоніфікованого обліку.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що у трудовій книжці позивачки від 15.02.1983 № 869, серед інших, наявні записи про роботу з листопада 1982 року по 22.01.2002 в колгоспі «Шлях Ілліча», який за рішенням уповноважених зборів реорганізовано в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Прогрес-1». 
У зв`язку з ліквідацією кооперативу 22.01.2002 позивачку звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, вказані записи в повній мірі підтверджують період роботи позивачки з листопада 1982 року по 22.01.2002, а відсутність повної дати народження не є підставою для позбавлення позивачку права на зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу. 
Крім того, вказана трудова книжка містить записи про трудову участь позивачки у громадському господарстві, а саме прийнятий колгоспом трудовий мінімум та виконаний річний мінімум трудової участі.
Додатково разом із позовною заявою позивачкою були надані архівні довідки Державного архіву Запорізької області від 14.06.2024 №№05-07/Т-1565, 05-07/Т-1424, зокрема про реорганізацію підприємства, наданні позивачці відпустки.
Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. 
Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Відповідно до приписів частини 5 статті 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. 
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства; вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань з призначення пенсії за віком.
Право особи на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, а тому відсутність номеру та року наказу при зарахуванні у трудовій книжці позивача не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з його трудового стажу.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а сформовано висновки, відповідно до яких підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. 
Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Щодо відсутності точної дати прийняття на роботу для вирішення питання про призначення пенсії суд виходить з того, що згідно з п. 27 Порядку №637 у тих випадках, коли в поданому документі про стажу указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.
Так, у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 15.02.1983, виданій на ім`я ОСОБА_2 , міститься інформація про дату вступу у члени колгоспу – листопад 1982 року, тобто у відповідності до п. 27 Порядку №637 позивач має право на зарахування страхового стажу в колгоспі «Шлях Ілліча» починаючи з 15.11.1982.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Отже, у разі наявності сумнівів або необхідності уточнення певних даних щодо періоду роботи позивачки в колгоспі пенсійний орган мав можливість скористатися своїми правами, передбаченими ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV, та звернутися з відповідними запитами до підприємства-роботодавця, архівної установи тощо.
Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість прийнятого відповідачем рішення № 083850021363 від 03.04.2024 та наявність підстав для його скасування.          Також колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV періоди її роботи з 15.11.1982 по 14.05.1984, з 03.11.1990 по 01.01.1999, з 01.04.1999 по 30.04.1999, з 01.08.1999 по 31.08.1999 згідно з записами трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 15.02.1983, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву позивача від 27.03.2024 щодо призначення пенсії за віком.
Ураховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
          Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.  241-245,  250,  311,  316,  321,  322    КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2024  року – залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 12.12.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.    
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова