Справа № 133/2820/24 
Провадження № 33/801/1064/2024
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року                                                                     м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,
встановив:
Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн, та стягнуто 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору на користь держави.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
У скарзі зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки його поясненням та поясненням ОСОБА_2 в сукупності з іншими доказами у справі. Які саме пошкодження транспортного засобу ВАЗ 21009 були саме в момент настання дорожньо-транспортної пригоди матеріали справи не містять, більшість пошкоджень мали місце не в момент зіткнення. Із тверджень ОСОБА_2 слідує, що транспортний засіб Рено Кенго, порівнявшись із його транспортним засобом, фактично заднім правим колесом вчинив зіткнення з його переднім колесом, однак, такі свідчення суперечать обставинам справи та законам фізики. Поліцейський, не зазначаючи на схемі дорожньо-транспортної пригоди жодних об`єктів, до яких можна було б здійснити заміри та прив`язати дійсне місце зіткнення транспортних засобів, фактично на власний розсуд визначив місце зіткнення. Суд мав направити справу на доопрацювання до відповідного органу поліції або викликати поліцейського ОСОБА_3 , який складав схему місця ДТП та встановити, на підставі яких доказів останній визначив місце зіткнення. Ширина траси на схемі ДТП визначена як 5,9 метри, так і 6,4 метри, що ставить під сумнів позицію суду щодо місця зіткнення транспортних засобів. 
Також  ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що з повним текстом постанови він ознайомився 12 грудня 2024 року в приміщенні суду.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Козятинським міськрайонним судом Вінницької області винесено 25 листопада 2024 року.
12 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та отримав копію постанови (а.с.13-14).
Апеляційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 16 грудня 2024 року.
Враховуючи викладене, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що до 12 грудня 2024 року ОСОБА_1  отримував копію постанови та на четвертий день з моменту отримання копії постанови подав апеляційну скаргу, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №126993, складеного поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Шевченком О.О., 11 вересня 2024 року о 07 год. 00 хв. на трасі Т0227, між населеними пунктами с. Сигнал та 1200 метрів до повороту на с. Рубанка Хмільницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 , керуючи т/з «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , під час обгону не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з т/з «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП (а.с.1-2).
У пункті 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 зазначено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
До протоколу про адміністративне правопорушення додано схему місця ДТП, яка сталася 11 вересня 2024 року в с. Рубанка на трасі Т0227, 1200 метрів до повороту на с. Рубанка Хмільницького району Вінницької області. На вказаній схемі зображено: ділянку дороги, на якій сталась ДТП; транспортні засоби, причетні до ДТП, місце їх зіткнення, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини (а.с.5,19).
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У ст. 252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності дійшов висновку, що в діях ОСОБА_4 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке полягає у порушенні ним правил дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що вказаний висновок зроблений судом першої інстанції на підставі повного і об`єктивного дослідження всіх обставин даної справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Що стосується доводів ОСОБА_1 з приводу місця зіткнення транспортних засобів, то апеляційний суд виходить з того, що місце зіткнення встановлено працівниками поліції і відображено на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди. Ця схема підписана обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди. Жодних заперечень з їх боку в їх окремих поясненнях, останні не висловили.
Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, взяв до уваги місце зіткнення – ділянка правої смуги руху, по якій рухався ОСОБА_2 ..
Те, що скаржнику не зрозуміло, яким чином працівник поліції визначив місце зіткнення транспортних засобів не спростовує цей факт.
ОСОБА_1 , як учасник дорожньо-транспортної пригоди, мав право робити знімки (фото, відео) для свого захисту, однак, цього не робив, а, на думку суду, лише знімками можливо спростувати факт, який суд взяв за основу - місце зіткнення.
Такої необхідності робити знімки у ОСОБА_2 не було, адже він погодився зі схемою дорожньо-транспортної пригоди.
Решта тверджень скаржника щодо місця зіткнення, щодо вимірювання ширини дороги, її дійсності, не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки вони не озвучувалися в суді першої інстанції, тому суд першої інстанції не досліджував і не піддавав аналізу цьому, а враховуючи, що апеляційний суд перевіряє правильність та законність рішення суду першої інстанції, який робить висновки на підставі доказів, які були у справі (в тому числі, пояснення осіб), то апеляційний суд не може аналізувати нове для суду.
ОСОБА_1 не клопотав про призначення автотехнічної експертизи у даній справі для аналізу дорожньо-транспортної пригоди через призму пояснень її учасників та доказів у справі.
Апеляційний суд ставить під сумнів позицію ОСОБА_1 , що дана дорожньо-транспортної пригода сталася з вини ОСОБА_2 – водія «ВАЗ 21009». Як вбачається з постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 в своїх поясненнях вказує, що ОСОБА_2 не їхав по своїй смузі, почав виїжджати на зустрічну смугу руху в той час, як він здійснював обгін. Такий маневр ОСОБА_2 почав робити через те, що на його смузі була ділянка дороги з неналежним дорожнім покриттям, наявні перешкоди, які він об`їжджав.
По-перше, ОСОБА_1 не довів свої твердження в частині поганого покриття дороги на шляху ОСОБА_2 чи існування інших перешкод (фото, відео).
По-друге, місце зіткнення встановлене працівниками поліції, і цей факт теж не спростований.
По-третє, свідок ОСОБА_5 , , яка є заінтересованою особою в тому, щоб виправдати свого чоловіка, дала інші показання (ніж її чоловік) щодо маневру ОСОБА_2 : «чоловік почав здійснювати обгін згідно ПДР, однак водій автомобіля «ВАЗ 21099» не дав можливості це зробити та почав витискати їх з проїзної частини на узбіччя зустрічної смуги руху; інший автомобіль почав змінювати напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу руху, дотискаючи їх до узбіччя зустрічної смуги».
Припускаючи такий маневр, як «витискання з проїзної частини на узбіччя зустрічної смуги» та «дотискання їх до узбіччя», то положення автомобілів на трасі після дорожньо-транспортної пригоди повинні бути іншими, ніж на схемі: автомобіль «Renault Kangoo» повинен був бути зліва дороги (як дотиснутий до узбіччя). Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що автомобіль «Renault Kangoo», який здійснював обгін, знаходиться на правій стороні дороги, попереду автомобіля «ВАЗ 21099», тобто він завершив обгін.
По-четверте, свідок ОСОБА_6 стверджує, що напрямок руху вони не змінювали, на зутрічну смугу не виїжджали, адже в цьому не було потреби, оскільки перешкод на їх шляху не було.
Положення автомобіля «ВАЗ 21099», відображене на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, цілком є закономірним, враховуючи пояснення водія ОСОБА_2 : «автомобіль марки Рено Кенго…робивши обгін своїм автомобілем тільки порівнявся зі мною, зробив маневр в праву сторону, чим зачепив мій бампер, мене потягнуло в праву сторону, із якої в вирулив, та почало розкручувати машину, втримавши машину, від правої смуги лісонасаджень пішов в ліву сторону посадки.».
По-п`яте, співвставивши пошкодження автомобілів з поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що вони відповідають саме поясненням ОСОБА_2 , адже ОСОБА_1 , який здійснював обгін, зачепив правою задньою частиною свого авто (пошкодження: праве заднє колесо, праве заднє крило) передню частину автомобіля ОСОБА_2 (пошкодження: переднє ліве крилоо, ліва фара, бампер).
Разом з цим, апеляційний суд погоджується із зауваженнями апелянта, що механізм та час утворення інших пошкоджень в автомобілі «Renault Kangoo» (переднє праве крило, задні праві двері) встановити не можливо, адже фото та відео зйомка на місці дорожньо-транспортної пригоди ніким не проводилася.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року у справі №133/2818/24, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч .1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, Судової влади України та КП «Д-3», вказана постанова не оскаржувалася, а відтак набрала законної сили.
Отже, має місце одна дорожньо-транспортна пригода з двома учасниками, один з яких виправданий.
Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що водій автомобіля «Renault Kangoo», здійснюючи обгін автомобіля «ВАЗ 21099», не переконався в безпечності маневру, здійснив маневр «повернення на свою смугу руху», зачепивши при цьому водія автомобіля «ВАЗ 21099», намагався вирівняти авто, внаслідок чого автомобіль ОСОБА_2 опинився на узбіччі з лівої сторони дороги, тобто, цей маневр ОСОБА_1 був передчасним, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.
Більша частина мотивів апеляційної скарги не досліджувалася судом першої інстанції через те, що вони не озвучувалися суду першої інстанції, хоча ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні і надавав пояснення, а решта частина мотивів не спростовують висновків суду першої інстанції.
Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 
постановив:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало