УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №293/1014/24                 Головуючий у 1-й інст. Лось Л. В. 
Категорія 70                 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів                 Талько О.Б., Шевчук А.М. 
з участю секретаря
судового засідання         Журавської Д.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №293/1014/24 за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бобчик Ігор Миколайович 
на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Лось Л.В. 
встановив:
10 липня 2024 року Черняхівським районним судом Житомирської області видано судовий наказ, яким вирішено стягувати з боржника ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду 01.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
У липні 2024 року ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій зазначила, що такими обставинами є той факт, що стягувач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою до боржника ОСОБА_4 , у той час як 08.05.2024 року боржник уклала шлюб із ОСОБА_7 і після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджує відповідним свідоцтвом про шлюб.
Таким чином вважає, що заявник звернувся в суд про видачу судового наказу до неналежного боржника.
Крім того зауважує, що ОСОБА_2 08.07.2024 року звернувся в Житомирський районний суд Житомирської області до ОСОБА_4 з позовом про визначення місця проживання дитини, за яким 22.07.2024 року суд відкрив провадження у справі. З огляду на поданий позов вказує, що між сторонами існує спір про визначення місця проживання дитини, тому видача судового наказу про стягнення аліментів вважає передчасним.
Вказані обставини заявник вважає нововиявленими, у зв`язку з чим просив переглянути судовий наказ по справі №293/1014/24 за нововиявленими обставинами та відмовити у його видачі ОСОБА_2 .
Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу у цивільній справі №293/1014/24 за нововиявленими обставинами.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнити заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та ухвалити нове судове рішення, яким переглянути судовий наказ.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заяви, оскільки з матеріалів справи та дійсних обставин справи вбачається, що нововиявленими обставинами, які існували на час видачі судового наказу, є факт перебування з 08 липня 2024 року (дата подачі заявником ОСОБА_2 позову) в суді справи про визначення місця проживання дитини №278/3817/24, тобто наявність спору між батьками щодо місця проживання сина. При цьому такі обставини не могли бути відомі їй на час розгляду справи, оскільки відповідно до закону розгляд заяви про видачу судового наказу відбувається без участі боржника.
Крім того, суд не врахував, що наявність спору у суді про визначення місця проживання дитини на момент розгляду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на цю дитину, який виник одночасно зі спором про утримання дитини, є тією нововиявленою обставиною, про яку боржник не знав і не міг знати, що є підставою для його скасування.
Вказує, що оспорений судовий наказ також не відповідає вимогам ст. 163, 165 ЦПК України, оскільки він виданий щодо неналежного боржника, яка на час його видачі змінила прізвище і дана обставина повинна була бути встановлена судом першої інстанції при виконанні ним положень ч. 5 ст. 165 ЦПК України. 
Стягувач ОСОБА_2 правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.
В судовому засіданні боржник ОСОБА_1 та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. Пояснила, що дійсно син ОСОБА_9 після розлучення батьків залишився проживати разом із батьком, який на даний час чинить матері перешкоди у спілкуванні з дитиною. 
Стягувач ОСОБА_2 та його представник – адвокат Ткачук Т.А. в судове засідання не з`явилися, з невідомих суду причин, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про доставку судової повістки про виклик до суду в електронний кабінет адвоката.
За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, наведені заявником обставини у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, не є нововиявленими, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення і ці обставини не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, оскільки у судовому засіданні заявник погодився і визнав той факт, що дитина має фактичне і постійне місце проживання з матір`ю. Дана обставина існувала і станом на винесення наказу та продовжує існувати й досі. Крім того, зміна прізвища боржника не свідчить про подання заяви про видачу судового наказу до неналежного боржника, а є підставою для усунення вказаного процесуального недоліка у спосіб передбачений законом. За таких обставини нововиявлених обставин суду повідомлено не було.
Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Згідно п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо  наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 170 ЦПК України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 161 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами). Однак, підставою для такого перегляду можуть бути істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою (про перегляд рішення), на час розгляду справи.
Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені ст. 181СК України та, відповідно, визначаються за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.07.2024 року Черняхівським районним судом Житомирської області винесено судовий наказ у справі №293/1014/24, за яким стягнуто щомісячно з боржника ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду 01.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, та існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункт 26)).
Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див. зазначену постанову у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).
Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 38)).
Таким чином, нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (частина друга статті 423 ЦПК України).
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
На відміну від нововиявлених обставин, нові обставини, тобто обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новим обставинами. За аналогією не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами нові докази.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 08 лютого 20214 року шлюб, який був укладений 04 червня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та зареєстрований Черняхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №20, розірвано (а.с.6-12).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.01.2018 року, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.22).
Боржник ОСОБА_4 08 травня 2024 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу видане Черняхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (а.с.47). 
З копій витягів з Реєстру територіальної громади від 01.05.2024 року та від 27.06.2024 року вбачається, що малолітній син ОСОБА_9 зареєстрований як проживаючий разом із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24,25).
Наведені обставини проживання дитини разом з батьком також підтверджується рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2024 року та постановою Житомирського апеляційного суду від 13 березня 2024 року (а.с.12).
Звертаючись із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 зазначила, що такими обставинами є той факт, що хоча син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і проживає разом з батьком, однак на момент винесення судового наказу місце його проживання визначено не було, оскільки стягувачем ОСОБА_2 подано позов про визначення місця проживання сина, який прийнятий до розгляду судом. Також посилалась як на нововиявлену обставину винесення судового наказу щодо неналежного боржника через зміну нею прізвища після укладення повторного шлюбу. 
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).
З урахуванням особливостей наказного провадження щодо видачі судового наказу без проведення судового засідання та повідомлення заінтересованих осіб боржник при поданні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами мав надати рівнозначно переконливі докази на підтвердження проживання дитини з ним порівняно з доказами, наданими ОСОБА_2 при поданні заяви про видачу судового наказу.
Суд першої інстанції установив, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, що при зверненні до суду ОСОБА_2 надав витяги з Реєстру територіальної громади, та копії судових рішень, які підтверджують місце проживання сина ОСОБА_9 разом із батьком ОСОБА_2 на день видачі судового наказу. 
Крім того, зі змісту заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та під час розгляду справи боржник ОСОБА_1 не заперечувала факту проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 разом з батьком - ОСОБА_2 .
Отже, надані ОСОБА_1 докази за висновком апеляційного суду не спростовують обставину проживання дитини разом з батьком, встановлену судом при видачі судового наказу на підставі поданих ОСОБА_2 документів.
При цьому наявність спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини не є нововиявленою обставинною, яка дає підстави суду щодо перегляду судового наказу про стягнення аліментів та його скасування. При цьому колегія суддів зазначає, що у разі прийняття рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю, остання не позбавлена права на звернення до суду з позовом про припинення стягнення аліментів.
Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами через те, що заява була подана до неналежного боржника, оскільки зміна прізвища ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу на « ОСОБА_8 » не впливає на законність виданого судового наказу про стягнення аліментів, а є підставою для усунення вказаного процесуального недоліку у спосіб передбачений законом. 
Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни судового рішення.
Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бобчик Ігор Миколайович, залишити без задоволення, а ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 27 грудня 2024 року.

Головуючий Судді