ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/627/25 Справа № 175/17359/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Васюченко  О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 лютого 2025 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  - адвоката Полянчука В.Б., 
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Полянчука Владислава Богдановича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

       Постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

       У постанові суду зазначено, що 15.09.2024 о 08 годині 45 хвилин, в Дніпропетровській області, Дніпровському районі, а/д М-30, 990 км БП1601, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фіат Дукато, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням алкотестера «Драгер» або в закладі МОЗ на вимогу поліцейського — відмовився. Проводилась відеофіксація на боді-камеру №796775. Своїми діями водій порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а отже скоєне правопорушення підлягає кваліфікації за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді, як незаконної та необґрунтованої.
Посилається на те, що згідно пояснень ОСОБА_1 , які підтверджуються відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, в ході спілкування з працівником поліції, останній спровокував його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, шляхом повідомлення йому про те, що він має законне право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння.
Вказані обставини прямо вказують, що працівник поліції фактично видав ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за альтернативний законний варіант своєї поведінки, чим створив у ОСОБА_1 хибне враження правомірності такої поведінки, що і стало причиною вчинення адміністративного правопорушення.
Факт провокації з боку працівників поліції до вчинення адміністративних правопорушень громадян з метою їх подальшого викриття є підставою для визнання недопустимими доказами, якими обґрунтовано винуватість ОСОБА_1 . Адвокат вказує, що вищенаведеним обставинам, зокрема надав оцінку Верховний суд у постанові № 336/4522/150к від 11.07.2018, Київський апеляційний суд у постанові від 27.09.2021 у справі № 753/13936/21.
Також з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді водія автомобільного відділення підвозу матеріально-технічних засобів 1 автомобільного взводу роти логістики військової частини НОМЕР_2 . 15.09.2024 в момент зупинки транспортного засобу, він виконував обов`язки військової служби, оскільки отримав наказ від свого військового командування щодо логістики продуктів харчування.
Ці обставини можуть бути підтверджені ОСОБА_2 , що є безпосереднім командиром (командиром роти) ОСОБА_1 та командиром взводу ОСОБА_3 .
За не виконання вказаного вище наказу передбачена кримінальна відповідальність ч. 3 ст. 403 КК України, таким чином, ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, а саме виконував наказ щодо забезпечення оборони України, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та в момент зупинки співробітниками поліції виконував обов`язки військової служби, огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, а не інспектором поліції, через що вимога до ОСОБА_1 щодо проходження огляду є безпідставною та протиправною, що свідчить про неприпустимість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Однак судом першої інстанції не було враховано вказаних вище обставин та висновків Верховного Суду, які викладені у його постанові від 28.04.2021 (справа №759/833/183), що свідчить про відсутність повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи у першій інстанції.
Захисник зазначає, що твердження інспектора патрульної поліції про наявність у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, є надуманим та таким, що не відповідає дійсності, оскільки із пояснень ОСОБА_1 та наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що він протягом усього часу спілкування із працівником патрульної поліції, поводить себе спокійно, координація рухів та мови у нього не порушена, пальці його рук не тремтять та він має цілком природне забарвлення шкіряного покриву.
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заперечує факт вживання алкоголю, що виключає наявність у нього такої ознаки сп`яніння, як різкий запах алкоголю з ротової порожнини.
Незаконність та необґрунтованість вимоги інспектора поліції про необхідність проходження огляду підтверджується тим, що з пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що співробітники патрульної поліції після складання відносно нього протоколу, не відсторонили його від керування транспортним засобом, а навпаки допустили до керування автомобілем.
Таким чином, зважаючи на відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, направлення його на огляд є безпідставним та протиправним, а тому у нього не виникло обов`язку його проходження, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
З пояснень ОСОБА_1 також вбачається, що працівники поліції склавши відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не роз`яснили йому його права передбачені статтями 55, 56, 59 Конституції України, статтею 268 КУпАП, зокрема права на захист.
Вказує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді водія автомобільного відділення підвозу матеріально-технічних засобів 1 автомобільного взводу роти логістики, тому посвідчення водія для нього є вкрай необхідне для проходження військової служби та виконання покладених на нього обов`язків військової служби.
Сторона захисту вказувала на ці обставини суду першої інстанції та просила вирішити питання щодо можливості застувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами. Однак суд не надав належної оцінки зазначеним обставинам.
У порушення вимог п. 1 розділу XIII Інструкції №1395 та вимог ст. 266 КУпАП працівники патрульної поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та не затримали його транспортний засіб, що свідчить про відсутність реальних підстав вважати, що він міг перебувати в стані сп`яніння та ставить під сумнів законність дій працівників поліції та викладені у протоколі обставини.
Зважаючи на усталену практику ЄСПЛ щодо розгляду справи за відсутності сторони обвинувачення, захисник вважає, що суд першої інстанції надаючи оцінку доводам сторони захисту, викладеним у клопотанні про закриття справи, за відсутності сторони обвинувачення, прийнявши рішення про визнання винуватим ОСОБА_1 , перебрав на себе обов`язки щодо підтримання обвинувачення, що є порушенням вимоги безсторонності та є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.
Враховуючи викладене, захисник просить постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2025 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі ст. 247 КУпАП, або вирішити питання щодо можливості застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортним засобом.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, але захисник Полянчук В.Б. не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності свого підзахисного, а тому апеляційний суд відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП вважає можливим проведення апеляційний розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В суді апеляційної інстанції захисник Полянчук В.Б. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, або застосувати аналогію закону та призначити ОСОБА_1 більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортним засобом.
Додатково суду зазначив, що працівниками патрульної поліції була порушена визначена ст.266-1 КУпАП спеціальна процедура огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем та який відповідно до ст.24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” виконував обов`язки військової служби по перевезенню продуктів харчування, а тому його слід було передати уповноваженим особам ВСП для перевірки. 
Також звертав увагу на відсутність об`єктивних ознак перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а тому вважав незаконними вимоги поліцейських до ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і на провокативні дії патрульних поліцейських, які змусили ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

       Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
       Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
       Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

       Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 754317 від 15.09.2024; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №754317 від 15.09.2024, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2), 15.09.2024 о 08 годині 45 хвилин, Дніпропетровська область, Дніпровський район, а/д М-30, 990 км, БП1601, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фіат Дукато, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням алкотестера «Драгер» або в закладі МОЗ на вимогу поліцейського — відмовився. Своїми діями водій порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Подію зафіксовано на нагрудну бодікамеру №796775.
У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено “водій від дачі письмових пояснень відмовився”.
Вказано, що тимчасово документи на вилучались, тимчасовий дозвіл на право керувати транспортним засобом не видавався.
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та повідомлено місце та час розгляду справи.
Від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та отримання його копії, водій ОСОБА_1 відмовився.

Згідно Акту огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка. Від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився. Акт підписаний старшим лейтенантом поліції СРПП ВП №8 ДРУП Бондарєм В.В. (а.с.4).

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 15.09.2024 о 09 годині 00 хвилин водія ОСОБА_1 направлено до закладу охорони здоров`я — КП «ДВКЛРД» ДОР» для проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляд водій ОСОБА_1 відмовився (а.с.3).

З рапорту старшого лейтенанта поліції СРПП ВП № 8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Бондаря В.В. убачається, що 15.09.2024 близько 08.45 годин на БП1601, м. Підгороднє Дніпровського району Дніпропетровської області, ним було зупинено автомобіль Фіат Дукато, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , військовослужбовця В/Ч НОМЕР_3 , який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я водій відмовився. Подія зафіксована на службову бодікамеру №796775. Складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 754317 за ч.1 ст. 130 КУпАП. Водій та транспортний засіб передано ВСП, які несли службу на БП (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

       Працівниками поліції долучено до матеріалів справи один диск з відеозаписом «кробинець» з нагрудної камери працівника поліції (а.с.6).
Video ID: 1c57539ff30988fb8cb12922a1cc7cfd
Початок запису: 15.09.2024, 08:45:48
Кінець: 15.09.2024, 09:00:48
Записано: 0045826 ( ОСОБА_4 )
ID реєстратора: 796775
На відеозапису зафіксовано, як на блок-посту працівник поліції зупиняє автомобіль, представляється та просить водія надати водійське посвідчення та документи на автомобіль.
Водій, як потім буде встановлено ОСОБА_1 , показує водійське посвідчення, документи на автомобіль знайти не може, повідомляє, що він військовослужбовець, на автомобілі наразі наявні цивільні номера, однак є військові – на чорному фоні. ОСОБА_1 дістав із салону автомобіля військові номери на чорному фоні, показав їх поліцейському та вказав, що ці номери закріплені за транспортним засобом. Працівник поліції намагається з`ясувати, чи військовий транспортний засіб, яким керує ОСОБА_1 , однак останній жодних документів не знайшов.
ОСОБА_1 : «Я служу у В/Ч НОМЕР_4 , їду з м. Новомосковськ.
Далі видно, що працівник поліції та водій ОСОБА_1 їдуть до приміщення блок-посту.
О 08:53:50 годин працівник поліції до ОСОБА_1 : «Від Вас чути запах алкоголю. Коли Ви останній раз вживали?»
ОСОБА_1 : «Вчора випив бутилочку пива, більше нічого».
О 08:54:20 годині працівник поліції: «Від бутилочки пива 0,5л запах не може бути. Ви готові пройти тест на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі? Ви маєте право або пройти огляд, або відмовитись. Якщо Ви відмовляєтесь від проходження медичного огляду, буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду (08:54:26 годин). Якщо Ви проходите огляд і у Вашому організмі (крові, сечі) буде виявлено алкоголь – також буде складено протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Якщо Ви відмовляєтесь від проходження огляду – складається протокол за те, що Ви керувати транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, але відмовились проходити огляд. Ви маєте право відмовитись під проходження огляду, але за це також складається протокол (08:55:16 годин). Також Вас буде відсторонено від керування транспортним засобом.»
О 08:56:03 годині запису працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його право надавати пояснення, відмовитись від їх надання, роз`яснив положення ст. 63 Конституції України та запитав, чи буде він їхати до лікарні?
О 08:56:18 годині ОСОБА_1 : «Я їжджу, мене чекають в частині».
Працівник поліції: «Тобто Ви відмовляєтесь? Не хочете проходити огляд?»
ОСОБА_1 : «Чи можете Ви мені допомогти?»
Працівник поліції: «Я роз`яснив Вам права. Яким чином Вам допомогти?»
ОСОБА_1 : «Допомогти, щоб нічого не писати, не їздити».
Працівник поліції: «Так не получиться. Будете проходити огляд? Транспортний засіб Фіат Дукато, д.н.з. НОМЕР_1 взагалі відсутній у базі даних. Ваша відповідь? Будете проходити огляд, чи ні?»
ОСОБА_1 : «Кажіть - що, як і до чого…»
Працівник поліції: «Ви будете проходити огляд чи не будете? Якщо ні, ми будемо складати протокол і відпустимо Вас. Затримувати не будемо».
08:59:35 годин ОСОБА_1 : «Тоді складайте протокол».
Працівник поліції: «Ми випишемо протокол, направимо його в суд. Вилучимо посвідчення водія і видамо тимчасове посвідчення. Суд буде все вирішувати. Яка Ваша відповідь?»
ОСОБА_1 : «Зараз з цими правами…»
Працівник поліції: «У Вас є путівка на машину, якісь документи?»
ОСОБА_1 : «У нас всі такі машини…»

Video ID: НОМЕР_5 
Початок запису: 15.09.2024, 09:00:48
Кінець: 15.09.2024, 09:15:12
Записано: 0045826 ( ОСОБА_4 )
ID реєстратора: 796775
Працівник поліції: «В яку частину Ви їдете? В Дніпро? Ви їжу везете?»
ОСОБА_1 : «Так. І так три рази в день».
Працівник поліції: «Будете проходити огляд, чи ні? Якщо ні, ми напишемо протокол і все».
09:01:21 годині ОСОБА_1 : «Я не буду проходити, но я кажу, що вчора випив пиво».
Працівник поліції: «Я не лікар»
09:01:33 ОСОБА_1 : «Я випив вчора пляшку пива, а може показати там…»
Працівник поліції: «Я не лікар…»
ОСОБА_1 : «У мене зараз перевод на Київ, в іншу частину. Давайте якось по дорослому..»
Працівник поліції: «Будете проходити огляд на місці зупинки, чи у медичному закладі? Ви кухар?»
ОСОБА_1 : «Забезпечення. Я приїжджаю пізно, випив пива».
Працівник поліції: «У Вас є запах алкоголю. Я чую запах»
ОСОБА_1 : «Може того, що я пізно ввечері випив і не снідав. Я не хочу, щоб було вилучене посвідчення водія».
Працівник поліції: «Його вже перевірили, воно є у базі. У Вас є застосунок «Дія». Але це нічого не змінює».
О 09:05:42 ОСОБА_1 : «Їхати я не хочу, бо у мене багато роботи»
Працівник поліції: «Тоді ми складаємо протокол. Ви можете його не підписувати, не давати пояснення. З автомобілем зараз вирішимо. Телефонуйте Вашому керівникові»
ОСОБА_1 : «Можна я відвезу їжу, повернусь назад і ми все вирішимо?»
09:06:41 годин працівник поліції: «Ми тимчасово відстороняємо Вас від керування транспортним засобом, але Вам потрібно вирішити питання по автомобілю. Є у Вас путівка, військовий квиток?»
ОСОБА_1 надає військовий квиток.
Працівник поліції: «Ці чорні номера вже оформлені на автомобіль, чи ні? Документи ще в частині?»
ОСОБА_1 : «Так».
Працівник поліції: «Автомобіль використовується як військовий?»
ОСОБА_1 : «Так. Я третій день на цьому автомобілі їжджу. В базі його не буде…»
Далі видно, як працівник поліції підходить до чотирьох військових, які перебувають біля блок-посту, пояснює їм ситуацію з автомобілем, яким керував ОСОБА_1 .
Один з військових пояснює: «Якщо є «путівка», на автомобілі повинні бути чорні номерні знаки»
Військові переглядають документ, наданий ОСОБА_1 , як «путівку».
ОСОБА_1 : «Автомобіль військовий, я вожу обіди. Технічного талону на автомобіль немає, дорожнього листа немає».

Апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер, так і у медичному закладі. Дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2025 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.
Посилання захисника на те, що працівник поліції спровокував водія ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння шляхом повідомлення йому про те, що він має законне право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, створивши у  ОСОБА_1  хибне враження правомірності такої поведінки, спростовуються відеозаписами з нагрудної камери інспектора поліції, з якого вбачається, що останні неодноразово пропонував  ОСОБА_1  пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у медичній установі. Також працівник поліції декілька разів (о 08:54:26 годині,  о 08:54:46 годині, о 08:55:16 годин) повідомляв водія  ОСОБА_1  про те, що за відмову від проходження запропонованого медичного огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення та направлено на розгляд до суду. Підстав вважати, що ОСОБА_1 не розумів суті пред`явленої до нього поліцейським вимог, а також наслідків його відмови від проходження запропонованого медичного огляду — не встановлено. Факт роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 про те, що у разі відмови від проходження медичного огляду щодо останнього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, на переконання апеляційного суду, не свідчить про упередженість співробітника поліції та провокування ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення. Доказів заінтересованості працівників поліції у результатах розгляду цієї справи, а також доказів оскарження дій працівників поліції стороною захисту не надано.
При цьому, посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.
Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на позицію ККС Верховного Суду, викладену у постанові № 336/4522/15-к від 11.07.2018, якою залишено без задоволення доводи засудженого та його захисника про те, що мала місце провокація з боку працівників правоохоронних органів при вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП.
Стосовно доводів захисника про те, що того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, в момент зупинки транспортного засобу виконував обов`язки військової служби, оскільки отримав наказ від свого військового командування щодо логістики продуктів харчування, тому його огляд мав бути проведений за участі працівників військової служби правопорядку, суд відхиляє цей аргумент як такий, що ґрунтується на помилковому розумінні норм права.
Так, відповідно до частин 1-3 статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Тобто проведення огляду військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння у порядку статті 266-1 КУпАП (посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Відповідно до статті 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Оскільки протокол серії ААД № 754317 від 15.09.2024 складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 , який на момент зупинки керував не військовим автомобілем та не виконував обов`язків військової служби, його огляд на стан сп`яніння правомірно проведений за правилами ст. 266 КУпАП.
Посилання адвоката на висновки ККС ВС, викладені у постанові від 28.04.2021(справа № 759/833/183) щодо визнання недопустимими доказами у кримінальному провадженні у разі здійснення досудового розслідування неуповноваженими на те особами, не є релевантними до обставин цієї справи про адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 під час зупинки керованого ним транспортного засобу виконував наказ командира, діяв у стані крайньої необхідності, оскільки за невиконання наказу передбачена кримінальна відповідальність, є неспроможними, оскільки стороною захисту ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду, не надано належних доказів виконання ОСОБА_1 15.09.2024 обов`язків військової служби, клопотань про допит свідків у суді апеляційної інстанції стороною захисту заявлено не було.
Що стосується доводів захисника про наявність у діях ОСОБА_1 крайньої необхідності, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 18 КУпАП крайня необхідність - це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення. Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління; 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами; 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Лише за наявності усіх трьох наведених вище умов особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 цього Кодексу, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю.
Отже, посилання адвоката на те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, оскільки за невиконання наказу командира передбачена кримінальна відповідальність, не ґрунтуються на вимогах закону та не спростовують наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Не є слушними і доводи захисту про те, що надуманість тверджень працівників поліції про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.
Вимогами п.п. 2,3 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є:
- запах алкоголю з порожнини рота;
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці.
Як убачається з відеофайлу “кробинець” працівник поліції вказав, що в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та йому було запропоновано пройти медичний огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суду зазначає, що законодавцем не встановлено жодної вимоги до працівників поліції надавати докази на підтвердження виявлених ознак алкогольного сп`яніння. Більше того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність ознак алкогольного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані такого сп`яніння. Заперечення адвокатом встановлених у водія уповноваженою особою ознак алкогольного сп`яніння, як на окрему підставу для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, є невмотивованими.
Щодо доводів апелянта про порушення працівниками патрульної поліції вимог закону у зв`язку із не роз`ясненням особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що відповідно до долученого працівниками поліції відеозапису, ОСОБА_1 було роз`яснено його права надавати пояснення, відмовитись від їх надання, положення ст. 63 Конституції України. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 754317, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, однак останній відмовився від підпису у протоколі, жодних зауважень, клопотань, зокрема і щодо не роз`яснення йому процесуальних прав, не заявляв. Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом, зокрема і подання апеляційної скарги та надання їй можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що права, що перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляд справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі.
За таких обставин, відсутність даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та стороною захисту надано не було.
Також не було надано апелянтом і доказів порушення судом першої інстанції вимог ст. 279 КУпАП.
Щодо відсутності в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування, то це спростовується матеріалами справи, де зазначено в рапорті працівника поліції, що водія було відсторонено від керування транспортним засобом відповідно до ст. 266 КУпАП, автомобіль передано співробітникам ВСП, які несли службу на блок-посту (а.с.5). Ці обставини підтверджуються і відеозаписом за нагрудних камер працівників поліції, де поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що його відсторонено від керування транспортним засобом, щоб він зателефонував своєму керівництву та повідомив про цей факт (09:06:39 годин запису). До того ж, цей факт не спростовує висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання захисника на те, що судом не було залучено сторону обвинувачення, не заслуговують на увагу з огляду на таке. 
       Статтею 7 КУпАП регламентовано порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, участь прокурора під час розгляду справ про адміністративні правопорушення передбачена лише у випадках, коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Участь представника органу, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення нормами КУпАП також не передбачена.
       Відповідно до правової позиції, викладеної у п.п. 21, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 (справа №208/712/19), згідно із законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.
       У частині першій статті 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ані цим Кодексом, ані Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами. Законодавець у главі 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» не включає прокурора до складу учасників цього провадження.
Апеляційні доводи адвоката про те, що за відсутності сторони обвинувачення, у разі прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим, суд перебрав на себе обов`язки щодо підтримання обвинувачення, є його власним хибним тлумаченням вимог закону. 
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року ЄСПЛ у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
За санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто, є безальтернативним видом стягнення, тому в даному випадку суд позбавлений права вибору у застосуванні стягнення, передбаченого санкцією цієї статті, оскільки санкцією не передбачено альтернативного застосування стягнення, тому суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 130, ст.ст. 33 - 35 КУпАП, обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.
Аналогія закону є застосуванням до не врегульованих конкретною нормою правовідносин норм закону, які регламентують подібні відносини. 
Частиною третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що «застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом» — хоча це і не є прямою забороною застосування аналогії, але передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а звідси забороняє вирішення питань притягнення особи до адміністративної відповідальності по аналогії, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень. 
Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП чітко визначає види стягнень, які застосовуються до порушників вказаної норми закону, а саме: накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Натомість положення чинного КУпАП не містить норми, яка надає право суду призначити інший вид стягнення або більш м`яке стягнення ніж передбачено санкцією відповідної статті, а тому доводи захисту про необхідність застосувати у даному випадку аналогію закону та призначити ОСОБА_1 більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК, в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами не ґрунтуються на вимогах закону, а тому є безпідставними.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Полянчука В.Б. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2025 є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Полянчука Владислава Богдановича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                                  В.В. РУДЕНКО