Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 січня 2025 року
м. Київ
справа № 461/6499/18
провадження № 51- 5016ск24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого судді                                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                             ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу  адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від
25 липня 2024 року та Львівського апеляційного суду від 09 серпня 2024 року, 
встановив:
слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ухвалою від 25 липня 2024 року повернув клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна на підставі п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України.
ОСОБА_4 вищевказану ухвалу слідчого судді оскаржив до Львівського апеляційного суду.
Суддя Львівського апеляційного суду ухвалою від 09 серпня 2024 року на підставі 
ч. 4 ст. 399 КПК України відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 .
Адвокат, не погоджуючись із вищезазначеними ухвалами, звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі ОСОБА_4   висловлює вимогу про скасування ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 липня 2024 року, проте вона не може бути предметом перегляду у суді касаційної інстанції з огляду на таке.
Частиною 2 ст. 424 КПК України визначено, що ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 липня 2024 року, якою повернуто клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, в апеляційному порядку не переглядалась, тому вона не може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до положень вищевказаної норми КПК України.
Щодо викладених адвокатом у касаційній скарзі доводів про незаконність, на його думку, ухвали судді Львівського апеляційного суду від 09 серпня 2024 року, то, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 необхідно відмовити з огляду на таке.
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні;
7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 309 КПК України, з урахуванням рішення Конституційного Суду
№ 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 року, визначено, що під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді: за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення; про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу; про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру; повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Положеннями цієї статті визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. 
Пунктом 1 ч. 2 ст. 132 КПК України визначено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.
Так, слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ухвалою від 25 липня
2024 року повернув клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна як таке, що не підлягає розгляду у цьому суді.
Захисник зазначену ухвалу оскаржив до Львівського апеляційного суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Суддя суду апеляційної інстанції, перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам ч. 4 ст. 399  КПК України, дійшов висновку про те, що вона підлягає поверненню, оскільки це рішення не може бути оскаржено в апеляційному порядку.
В обґрунтування такої позиції суд апеляційної інстанції зазначив про те, що подане захисником до Галицького районного суду м. Львова клопотання про скасування арешту майна повернуто заявнику для звернення до належного суду, оскільки на даний час кримінальне провадження, в рамках якого подане клопотання, розслідується органом досудового розслідування, який знаходиться поза межами територіальної підсудності цього суду.
Колегія суддів касаційного суду погоджується з таким висновком судді Львівського апеляційного суду, вважає його достатньо вмотивованим, а ухвалу від 09 серпня 2024 року - такою, що повністю відповідає вимогам КПК України.
Крім того, колегія суддів зауважує на тому, що  постановлення слідчим суддею ухвали про повернення клопотання про скасування арешту майна у зв`язку з недотриманням територіальної підсудності при поданні такого клопотання не призводить ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ні до неможливості оскарження вже встановлених правообмежень, ані до перешкоджання здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому, тому така ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування (Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 646/3986/19).
Водночас адвокат у своїй скарзі не навів доводів, які би свідчили про обмеження конституційних прав особи, або неможливість оскарження вже встановлених правообмежень, у тому числі шляхом повторного звернення ОСОБА_4 з відповідним клопотанням до повноважного місцевого суду.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що обґрунтовані підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 відсутні, тому у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою необхідно відмовити. 
Керуючись  п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
ухвалив:
відмовити адвокату ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу судді Львівського апеляційного суду від 09 серпня 2024 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                     ОСОБА_3