ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3179/25 Справа № 204/1620/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя (автомобіля),-
В С Т А Н О В И Л А:
       У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про поділ майна подружжя (автомобіля). 
       В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 09.07.2011 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , під час якого ними був придбаний автомобіль Seat Leon 1.9 TDi Stella VIN НОМЕР_1 (2002), синій, попередній номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2002. Відповідно до відповіді з Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області на запит надано інформацію, відповідно до якої вищевказаний автомобіль було відчужено на підставі договору купівлі-продажу та зареєстровано на інших осіб без його згоди. Таким чином, відповідачка продала вказаний автомобіль, але жодної згоди на продаж автомобіля він не давав.
       Відповідно до висновку експерта 03/24 про вартість рухомого майна, судовим експертом Пилипенко А.І. визначена середньоринкова вартість легкового автомобіля Seat Leon 1.9 TDi Stella VIN НОМЕР_1 (2002), синій, попередній номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2002, яка на дату оцінки складає 186 670,00 грн. 
       Таким чином, загальна сума майна, яке набуто за час шлюбу позивач та відповідач, складає 186 670,00 грн. і він претендує на половину цієї суми, а саме 93 335,00 грн.
       Враховуючи зазначене, позивач просив суд визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль Seat Leon 1.9 TDi Stella VIN НОМЕР_1 (2002), синій, попередній номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2002; стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошову компенсацію з продажу автомобіля у розмірі 93 335 гривень та понесені витрати по справі.
       Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя (автомобіля) - задоволено.
       Визнано автомобіль Seat Leon 1.9 TDi Stella VIN НОМЕР_1 (2002), синій, попередній номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2002, спільним майном подружжя - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за продаж частки автомобіля Seat Leon 1.9 TDi Stella VIN НОМЕР_1 (2002), синій, попередній номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2002, у розмірі 93 335,00 гривень.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у розмірі 2433 грн. 40 коп.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині стягнення грошової компенсації за продаж частки автомобіля та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних вимог.
       В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 09.07.2011 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.07.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .
       Під час перебування позивача у шлюбі з ОСОБА_1 ними був придбаний автомобіль Seat Leon 1.9 TDi Stella VIN НОМЕР_1 (2002), синій, попередній номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2002, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , відповідно до якого вказаний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_1 01.03.2019 року.
       Зважаючи на те, що автомобіль Seat Leon 1.9 TDi Stella VIN НОМЕР_1 (2002), синій, номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2002, був придбаний в період перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, він відповідно до положень ст. 60 Сімейного Кодексу України, ст. 368 ЦК України належать дружині та чоловікові ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя.
       З Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області позивачу стало відомо про те, що автомобіль Seat Leon 1.9 TDi Stella VIN НОМЕР_1 (2002), синій, попередній номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль було відчужено відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу та зареєстровано на іншу особу.
       Відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , автомобіль Seat Leon 1.9 TDi VIN НОМЕР_1 (2002), синій, номерний знак НОМЕР_2 , зареєстровано 08.09.2023 за ОСОБА_4 .
       Відчуження ОСОБА_1 вказаного автомобіля Seat Leon 1.9 TDi Stella VIN НОМЕР_1 (2002), синій, номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2002, відбулося без згоди другого з подружжя – ОСОБА_2 . 
       Відповідно до «Висновку експерта 03/24 по судовій транспортно-товарознавчій експертизі щодо визначення середньої ринкової вартості КТЗ» від 16.01.2024, складеного судовим експертом Пилипенком А.І., визначена середня ринкова вартість легкового автомобіля Seat Leon 1.9 TDi Stella ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 (2002), рік випуску 2002, яка на дату оцінки складає 186 670,00 грн. 
        Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що є факт порушення прав позивача діями відповідача, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання спірного автомобіля об`єктом спільного сумісного майна подружжя набутого під час перебування у зареєстрованому шлюбі та поділу спільного майна, стягнувши з відповідача на користь позивача частину вартості спірного автомобіля .
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
       Відповідно до частини першої статті 60 CK України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
       Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
       У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
       Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
       Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
       Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
       Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
       Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
       Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).
       Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.
       Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69–72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України.
       До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).
       Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
       У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
       За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.
       Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі – постанова), спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
       Постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди – виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.
       Якщо під час вирішення спору про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
       Колегія суддів наголошує на тому, що спірний автомобіль, який був відчужений відповідачем без згоди позивача, набутий за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.
       Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди – виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
       У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим – неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.
       Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц,провадження №61-9018сво18, Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 483/812/19, провадження №61-20774св19.
       Враховуючи викладене, суд першої інстанції встановив, що спірний транспортний засіб відповідач відчужив без згоди позивача. Відповідно до «Висновку експерта 03/24 по судовій транспортно-товарознавчій експертизі щодо визначення середньої ринкової вартості КТЗ» від 16.01.2024, складеного судовим експертом Пилипенком А.І., визначена середня ринкова вартість легкового автомобіля Seat Leon 1.9 TDi Stella, яка на дату оцінки складає 186 670,00 грн. 
       Отже, на підставі належно оцінених доказів, поданих сторонами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірний автомобіль був спільною сумісною власністю подружжя, проте відповідач відчужила, без згоди позивача, як другого з подружжя, у зв`язку із чим на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу. При цьому стороною відповідачки не спростовано вартість автомобіля, яку було взято за основу при визначенні суми компенсації.
       Доводи ОСОБА_1 не спростовують указаних висновків суду. Скаржник не довів неправильність висновку експерта№ 03/24 від 16.01.2024, щодо його середньої ринкової вартості.
       Згідно з частинами першою–третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
        Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
       Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
       Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за продаж частки автомобіля — залишити без змін. 
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення. 
       Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2024 року в оскаржувній частині — залишити без змін. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
       Повний текст судового рішення складено 26 лютого 2025 року.
       
       Головуючий:
       
       Судді: