ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6201/15-ц  Номер провадження 22-ц/814/355/25	Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді – доповідача Дорош А.І.
Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі: Коротун І.В.  

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Бубліченка Миколи Вікторовича

на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 листопада 2015 року, ухвалене суддею Кривич Ж.О., повний текст рішення складений – дата не вказана

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:

24.07.2015 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 та його поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції достроково солідарно заборгованість за кредитним договором №014/0045/74/110271 від 31.07.2008 у розмірі 61 291,55 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 1 357 469,25 грн), у тому числі: заборгованість за кредитом – 54 982,93 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 1 217 747,58 грн); заборгованість по сплаті відсотків – 3 437,50 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 76 132,85 грн); пеню за невчасну сплату кредиту та відсотків – 2 871,12 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 63 588,82грн); стягнути витрати по оплаті судового збору з відповідачів на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 3 654 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.08.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/0045/74/110271 від 31.07.2008 з невідновлювальною кредитною лінією з лімітом 56 497 доларів США, зі строком 31.07.2028, зі сплатою 13,75%, а позичальник у свою чергу зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе обов`язки відповідно до кредитного договору. Правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до п. 1.3 Статуту, що зареєстрований 06.06.2012. У забезпечення належного виконання умов договору між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладеного договір поруки №014/0045/74/110271 від 31.07.2008, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяла на себе відповідальність за виконання кредитного договору. Таким чином, ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність з відповідачем ОСОБА_1 перед банком. 03.02.2014 між позичальником та банком укладено додаткову угоду №014/0045/74/110271/81-1-0-00/691, відповідно до умов якої збільшено строк кредиту на 94 календарні місяці, тобто до 31.05.2036, та графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено у новій редакції в додатку №1,2, який є невід`ємною частиною додаткової угоди. Відповідачем ОСОБА_1 не належним чином виконуються умови договору, заборгованість по кредиту становить 54 982, 93 доларів США, заборгованість по відсоткам становить 3 437,50 доларів США, а також пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків становить 2 871,12 доларів США. Відповідачі свої зобов`язання за договором не виконали, тому позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 листопада 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції достроково солідарно заборгованість за кредитним договором №014/0045/74/110271 від 31.07.2008 у сумі 61 291,55 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 1 357 469,25 грн).
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції 1827 грн у повернення сплаченого судового збору.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції 1827 грн у повернення сплаченого судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 61 291, 55 доларів США.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.07.2024 заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2015 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – залишена без задоволення (а.с. 157).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Бубліченко М.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи з поважних причин, у зв`язку з тим, що не був обізнаний про розгляд справи, дату та місце проведення судових засідань, ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви не отримував. Оскільки відповідач не був обізнаний про розгляд справи, то був позбавлений можливості подати до суду свої письмові заперечення. Зазначає, що матеріали справи містять поштові конверти, зокрема, судову повістку та копію ухвали суду з примірником позовної заяви, що були направлені на адресу: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 . Зазначені конверти було повернуто на адресу суду з зазначенням причини повернення/не вручення «за закінченням терміну зберігання». Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, вважає, що відсутні підстави вважати, що відповідачі у справі належним чином були повідомленні про розгляд справи. Крім того, ОСОБА_1 та його представник заперечують проти задоволення позовних вимог ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» в повному обсязі. Зазначає, що на підтвердження розміру заборгованості позивач надає лише розрахунок заборгованості за кредитним договором №014/0045/74/110271 від 31.07.2008 станом на 17.06.2015. Водночас, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Таким доказом є виписка по рахунку за кредитним договором №014/0045/74/110271 від 31.07.2008 у розгорнутому вигляді з детальним описом кожної операції. Вважає, що суд, розглядаючи позовну заяву в заочному порядку, все одно зобов`язаний дотримуватися критерію доведеності підстав позовних вимог позивача. Оскільки позивачем не було надано виписку по рахунку за кредитним договором №014/0045/74/1 10271 від 31.07.2008 у розгорнутому вигляді з детальним описом кожної операції (зняття, зарахування коштів тощо) на підтвердження розміру заборгованості, то, розглянувши позовну заяву і ухваливши рішення про задоволення позовних вимог на підставі лише розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/0045/74/110271 від 31.07.2008 станом на 17.06.2015, судом було порушено принцип об`єктивності розгляду справи. На думку ОСОБА_1 та його представника, судом під час розгляду цивільної справи №524/6201/15-ц було необґрунтовано ухвалено заочне рішення щодо задоволення позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», оскільки позивачем не було беззаперечно доведено розмір заборгованості за кредитним договором №014/0045/74/110271 від 31.07.2008 станом на 17.06.2015.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 17.02.2025 не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 23.01.2025 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України та поштою (а.с. 211-215), які були доставлені до електронних кабінетів та поштовим зв`язком. При цьому, колегія суддів враховує, що  електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 30.09.2024 (про призначення справи до апеляційного розгляду на  11.12.2024 о 10-40 год) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. 28.11.2024 до апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява АТ « Райффайзен Банк» про розгляд справи у відсутність його представника (а.с. 204). 11.12.2024 до апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника  ОСОБА_1  – адвоката Бубліченка М.В.про розгляд справи  за відсутності ОСОБА_1  та його представника (а.с. 208). Крім цього, згідно рекомендованого повідомлення про вручення судової повістки, 04.02.2025 відповідач ОСОБА_1  отримав судову повістку у судове засідання на 17.02.2025; згідно рекомендованого повідомлення судова повістка на ім`я ОСОБА_2  повернулася до апеляційного суду  без вручення з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням про дачу, час і місце судового засідання. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.  

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 31.08.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/0045/74/110271 від 31.07.2008 з невідновлювальною кредитною лінією з лімітом 56 497,00 доларів США, зі строком виконання до 31.07.2028, зі сплатою 13,75 %, а позичальник у свою чергу зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе обов`язки відповідно до кредитного договору (а.с. 11-19).

06.06.2012 було перейменовано Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 60-62).

03.02.2014 між позивачем та ОСОБА_1 укладена додаткова угода №014/0045/74/110271/81-1-0-00/691, з укладанням даної додаткової угоди збільшено строк кредиту на 94 календарні місяці (встановлено дату остаточного погашення кредиту 31.05.2036) та графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено у новій редакції в додатку №1,2, який є невід`ємною частиною додаткової угоди (а.с. 33-45).

У забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору було укладено договір поруки №014/0045/74/110271 від 31.07.2008, згідно якого ОСОБА_2 виступила поручителем ОСОБА_1 і взяла на себе зобов`язання перед банком ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 , що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов`язань. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України та умов договору поруки ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність з перед позивачем на всю суму заборгованості (а.с. 30-32).

Водночас, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не виконуються вищезазначені умови, а саме не здійснюється щомісячна сплата кредиту, у зв`язку з чим станом на 17.06.2015 заборгованість по кредиту становить 54 982,93 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 1 217 747,58 грн), в тому числі: - прострочена заборгованість за кредитом - 209,08 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 4 630,65 грн); заборгованість по сплаті відсотків - 3 437,50 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 76 132,85 грн); - пеня за невчасну сплату кредиту та погашення відсотків - 2 871,12 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 63 588,82 грн) (а.с. 7-10).

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Згідно зі статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Апеляційний суд у складі колегії суддів, переглядаючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про те, що по справі вбачається неналежне повідомлення відповідача  ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, що є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з ОСОБА_1 та його поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» достроково солідарно заборгованості за кредитним договором №014/0045/74/110271 від 31.07.2008 у розмірі 61 291,55 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 1 357 469,25 грн), у тому числі: - заборгованість за кредитом – 54 982,93 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 1 217 747,58 грн); - заборгованість по сплаті відсотків – 3 437,50 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 76 132,85 грн); -пені за невчасну сплату кредиту та відсотків – 2 871,12 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 63 588,82 грн). 

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права, представник відповідача зазначає, що відповідач  ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції та був позбавлений можливості реалізувати свої права на подання відзиву, подання клопотань доказів, тощо.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права з наведених підстав, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною першою статті 224 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення заочного рішення, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина четверта стаття 169 ЦПК України у вказаній редакції).

Отже, на момент ухвалення судом першої інстанції заочного рішення процесуальний закон передбачав, що заочний розгляд справи може відбуватися у випадку повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення заочного рішення, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (частина четверта статті 74 ЦПК України у зазначеній редакції).

Згідно матеріалів справи, ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.08.2015 призначено у справі судове засідання на 08.55 год 21.08.2015 (а.с. 70). Доказів направлення сторонам у справі судових повісток (повідомлень) матеріали справи не містять. Наступне судове засідання у справі було призначено на 10.00 год 24.09.2015. Судові повістки (повідомлення) були направлені судом першої інстанції на адресу відповідачів, проте повернуті без вручення із зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання». У подальшому розгляд справи було призначено на 09.00 год 02.11.2015, проте доказів на підтвердження відповідачам у справі судових повісток (повідомлень) матеріали справи не містять. 02.11.2015 у справі було ухвалено заочне рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що про час та місце судового розгляду справи відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений не був, а тому у суду не було підстав для ухвалення заочного рішення відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України. 

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаних норм процесуального права, наведених представником відповідача ОСОБА_1 – адвоката Бубліченка М.В. доводів в обґрунтування апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність обов`язкових підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. 

Згідно матеріалів справи встановлено, що 31.08.2008 між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен банк Аваль», було укладено кредитний договір №014/0045/74/110271 від 31.07.2008, згідно умов якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 56 497,00 доларів США, зі строком до 31.07.2028, зі сплатою 13,75% річних (а.с. 11-28).

З 17.06.2021 Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» офіційно змінило свою назву на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк».

Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтентними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів. 

31.07.2008 банк перерахував позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в обумовленому договором розмірі - 56 497,00 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 46).

У забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, було укладено договір поруки №014/0045/74/110271 від 31.07.2008, згідно якого ОСОБА_2 виступила поручителем ОСОБА_1 і взяла на себе зобов`язання перед банком ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 , що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов`язань. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України та умов договору поруки ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність з відповідачем ОСОБА_1 перед позивачем на усю суму заборгованості (а.с. 30-32).

Додатковою угодою від 03.02.2014 №1, укладеною між сторонами, позичальнику збільшено строк кредиту на 94 календарних місяців, дата остаточного погашення кредиту визначено 31.05.2036 та тимчасово, на період з 28.02.2014 до 27.02.2015 сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу визначеного умовами кредитного договору та викласти графік погашення заборгованості у новій редакції (а.с. 33-45).

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/0045/74/110271 від 31.07.2008, станом на 17.06.2015 в  ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 61 291,55 доларів США, що в еквіваленті до курсу Національного банку України становить 1 357 469,25 грн, з яких: 54 982,93 доларів США, що еквівалентно 1 217 747,58 грн - заборгованість по кредиту; 3 437,50 доларів США, що в еквіваленті дорівнює 76 132,85 грн - заборгованість по відсоткам та 2 871,12 доларів США, що в еквіваленті дорівнює 63 588,82 грн – пеня.

Згідно статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). 

З врахуванням вимог ч.4 ст. 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців (якщо інший строк не передбачений договором поруки) з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №408/8040/12 викладено правовий висновок про те, що строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 523/8249/14-ц.

Пунктом 5.1 договору поруки від 31.07.2008 передбачено, що цей договір діє до повного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором.

Термін дії кредитного договору №014/0045/74/110271 від 31.07.2008 встановлено до 31.07.2028. Водночас, умовами додаткової угоди №014/0045/74/110271/81-1-0- 00/691 від 03.02.2014 встановлено дату остаточного погашення кредиту 31.05.2036.

Згідно з умовами графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною договору кредиту, чергові платежі позичальник повинен сплачувати кожного місяця. При цьому за договором поруки поручителі відповідають у такому ж розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором, то з часу несплати кожного з платежів починається перебіг та обчислення установленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

Згідно п. 3.1 договору поруки від 31.07.2008 сторони договору визначили, що у випадку невиконання боржником всіх або окремо взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов`язань, у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. 

Згідно матеріалів справи встановлено, що з січня 2015 позичальником ОСОБА_1 допущено прострочення щомісячних платежів (а.с. 7-10). 

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 19.05.2015 направив вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором на адреси позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 , які були вказані ними відповідно у кредитному договорі та договорі поруки, зокрема, ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 – АДРЕСА_3 (а.с. 47,48). З позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду засобами поштового зв`язку 22.07.2015 (а.с. 64).

З врахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання за кредитним договором утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника ОСОБА_3 та його поручителя ОСОБА_2 у солідарному порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що поданий банком розрахунок не оформлений належним чином, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції з врахуванням наступного.

Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з того, що у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості.

При цьому чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що наданий банком розрахунок є належним та допустимим доказом у цій справі.

Крім того, колегія суддів враховує, що позивачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надано виписку по рахунку на підтвердження перерахування позичальнику ОСОБА_1 грошових коштів в обумовленому договором розмірі 56 497,00 доларів США, згідно умов кредитного договору №014/0045/74/110271 від 31.07.2008 кошти виділяються для придбання об`єкту нерухомості – трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , у якій 07.11.2008 були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 68, 69), що підтверджує отримання кредитних коштів та їх цільове використання. Заперечуючи проти розміру заборгованості, що утворилася, відповідачем ОСОБА_1 жодним чином не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором згідно розрахунку, наданого позивачем, своїх контрозрахунків відповідачем не надано.

З врахуванням викладеного, заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 листопада 2015 рокупідлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 та його поручителя ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк» достроково солідарно заборгованості за кредитним договором №014/0045/74/110271 від 31.07.2008 у розмірі 61 291,55 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 1 357 469,25 грн), у тому числі: - заборгованість за кредитом – 54 982,93 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 1 217 747,58 грн); - заборгованість по сплаті відсотків – 3 437,50 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 76 132,85 грн); - пені за невчасну сплату кредиту та відсотків – 2 871,12 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 63 588,82грн).

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з матеріалів справи позивачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» при зверненні до суду першої інстанції сплачено 3 654 грн судового збору (а.с. 6).

У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 

Згідно п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесувального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.3 п.3, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Бубліченка Миколи Вікторовича – задовольнити частково.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 листопада 2015 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» достроково солідарно заборгованість за кредитним договором №014/0045/74/110271 від 31.07.2008 у розмірі 61 291,55 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 1 357 469,25 грн), у тому числі: - заборгованість за кредитом – 54 982,93 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 1 217 747,58 грн); - заборгованість по сплаті відсотків – 3 437,50 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 76 132,85 грн); -пеню за невчасну сплату кредиту та відсотків – 2 871,12 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 63 588,82грн).

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» судовий збір у розмірі по 1827 грн з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови складено 17 лютого 2025 року.

СУДДІ:                А. І. Дорош                 О. А. Лобов                         В. М. Триголов