ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/672/23  Номер провадження 22-ц/814/146/25	Головуючий у 1-й інстанції Миронець - Мельничук О.К.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Дряниці Ю. В., Обідіної О. І., 
за участю секретаря Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеокофнеренції цивільну справу за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»
на рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 березня 2024 року, ухваленого в м. Полтаві під головуванням судді Миронець-Мельничук О. К., дата складення повного рішення суду - 21 березня 2024 року
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У лютому 2023 року представник ТзОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з вказаним позовом до  ОСОБА_1 , у якому посилаючись на факт прострочення боржника за Договором про надання фінансових послуг № 2113342522488 «Стандартний» від 13.05.2021, просив про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 57 834,72 грн, 2 684 грн сплаченого судового збору, а також 9 000 грн понесених витрат на правничу допомогу адвоката.
Позов мотивовано тим, що спірний договір було укладено в електронній формі шляхом підписання позивальником ОСОБА_1 шляхом введення коду підтвердження.
Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит без конкретної споживчої мети на суму 4 800 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк 15 днів з моменту отримання кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та Правил.
На виконання умов вказаного Договору позикодавцем було перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4 800 грн, що підтверджується листом ТОВ «ФК «Вей фор пей» від 14.12.2021.
01.12.2021 між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту, у тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 2113342522488 «Стандартний» від 13.05.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 , тобто, ТОВ «Вердикт капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитним коштами відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на дату підготовки позову виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 57834,72 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4 800 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 24 666,72 грн. 
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2023 року клопотання представника ТзОВ «Дебт Форс» про залучення правонаступника позивача - задоволено. Залучено до участі у справі № 552/672/23в якості правонаступника позивача ТзОВ «Вердикт Капітал» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс».
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 березня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь ТзОВ «Дебт Форс» суму боргу за договором про надання фінансових послуг № 2113342522488 від 13.05.2021 в розмірі 6 240 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 4 800 грн, заборгованість за процентами 1 440 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Дебт Форс» витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн, а всього 5 684 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розміри та у валюті, визначеними кредитним договором. При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно частини другої статті 1050 ЦК України.
Не погодившись з вказаним рішенням, представник ТзОВ «Дебт Форс» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд дав неправильну оцінку умовам кредитного договору сторін щодо строку кредитування, який визначено пунктом 1.9 договору - 1 рік, та порядку сплати позичальником процентів, які стягнуто судом не за весь період кредитування, а лише за 15 календарних днів з моменту отримання кредиту, які сторони визначили, як орієнтовний строк повернення кредиту. 
Вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам діючого законодавства та умовам договору і підлягають задоволенню у повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Мирко Р. О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник ТзОВ «Дебт Форс» подав відповідь на відзив, в якому, погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
По справі встановлено, що 13 травня 2021 року між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансових послуг № 2113342522488 «Стандартний», відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит без конкретної споживчої мети на суму 4 800 грн на умовах строковості, зворотності та платності (а. с. 9-13).
Вказаний кредитний договір укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та статті 1055 ЦК України, підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором шляхом введення коду підтвердження, що відповідачем по справі не заперечувалось.
Пунктом 1.4 Договору встановлено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:
a) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;
б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а);
в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б);
г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в);
д) тип процентної ставки фіксована.
Згідно пунктів 1.4.1 та 1.4.2 договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 18 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. У разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 15 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.
Згідно пункту 1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії договору) - 1 рік.
Відповідач зобов`язання за договором про надання фінансових послуг належним чином не виконав, у строк, встановлений договором, одержані кредитні кошти не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив.
Згідно розрахунку заборгованості станом на 18.01.2023 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником якого є ТзОВ «Дебт Форс», становить 27 834,72 грн, з яких: 1 800 грн - заборгованість по основній сумі кредиту, 28 368 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 24 666,72 грн - нараховані проценти за кредитним договором (а. с. 32).
01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до боржників за Договорами кредиту, у тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 2113342522488 «Стандартний» від 13.05.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 (а. с. 34-42).
09 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» скористалося своїм правом згідно статей 512, 514 ЦК України та відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс» згідно договору № 09-03/23 про відступлення прав вимоги від 09.03.2023 право грошової вимоги до боржника за кредитним договором №2113342522488, при цьому, ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника ОСОБА_1 , що підтверджується реєстром боржників, який є Додатком № 1 до договору (а. с. 119-139).
08 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено договір № 08-05/23 про відступлення прав вимоги від 08.05.2023, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за договором кредиту № 2113342522488, при цьому ТОВ «Дебт Форс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника (а. с. 140-157).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що укладення договору про надання фінансових послуг № 2113342522488 «Стандартний» узгоджується з статтями 6, 627 ЦК України та статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», відтак сторони погодили умови надання послуг, зокрема, строк кредитування, плату за кредит, порядок погашення кредиту, відповідальність.
Разом з тим, стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 1 440 грн, суд першої інстанції не звернув уваги, що такі проценти нараховані протягом орієнтовного строку повернення кредиту, що становить 15 календарних днів з моменту отримання кредиту, та відповідно до пункту 1.4.2. договору у разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 15 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом, граничний строк якого згідно пункту 1.9. договору становить 1 рік. 
Відповідно до вимог статей 526-530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та в установлений строк (термін).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Право кредитодавця на одержання процентів за кредитом, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором, передбачено також частиною першою статті 1048, статтею 1056-1 ЦК України. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) зроблено правовий висновок, згідно якого припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 263/8216/20 (провадження № 61-9100св21) зазначено, що: «цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У справі, що переглядається апеляційним судом, строк, протягом якого відповідач міг правомірно користуватися кредитними коштами - строк кредитування, встановлено тривалістю в 1 рік (пункт 1.9 Договору) і протягом цього строку позивач має право на одержання процентів за користування кредитом на умовах, визначених кредитним договором. 
Оскільки у зазначений у договорі строк кредитування одержані за кредитним договором кошти відповідачем повернуті не були, відмова суду у стягненні заявлених позивачем процентів за кредитом є необґрунтованою. 
За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваний частині з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог «Дебт Форс» про стягнення процентів за кредитом у повному обсязі.
У частині, що не оскаржується, відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
Відповідно до вимог частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» - задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 березня 2024 року в частині відмови у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованість за процентами за договором про надання фінансових послуг № 2113342522488 «Стандартний» в розмірі 51 594,72 грн.
В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 березня 2024 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4 026 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                С. Б. Бутенко

Судді                                                                                Ю. В. Дряниця

О. І. Обідіна