ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 грудня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/4554/24
Головуючий у першій інстанції – Яременко І. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1590/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В., 
суддів Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

                                   У С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягувати щомісячно з відповідача аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шести років – ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заявлені вимоги мотивувала тим, що у період фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_2 у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина має вади психологічного розвитку, проблеми з руховим апаратом та потребує додаткового догляду. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, не може працювати, оскільки вимушена займатись розвитком та доглядом за дитиною. Відповідач є військовослужбовцем, з сином не спілкується, не бере участі у його вихованні, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча сплачує аліменти на підставі судового наказу Новозаводського районного суду м. Чернігова у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина. 
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 травня 2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шестирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 1 211,20 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та ухвалити нове, яким відмовити у їх задоволенні повністю.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку відповідача, оскільки власного житла не має, сплачує 6 500 грн орендної плати за житло і 2 000 грн комунальних послуг, а також оренду за автомобільний гараж у сумі 2 400 грн, щомісячно. Крім цього, на його утриманні, крім сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває матір пенсійного віку, яка не отримує пенсійного забезпечення, та бабуся.
Наголошує на тому, що після ухвалення оскаржуваного рішення у додатку «Дія» випадково дізнався про наявність відкритого ВП № 7082558, яке перебуває на виконанні в Новозаводському ВДВС у м. Чернігові, про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання їхньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час у цьому виконавчому провадженні за скаржником наявна заборгованість по аліментах у сумі 128 923,92 грн, через що на нього накладено штрафи у загальному розмірі 40 566,71 грн. 
У наданому відзиві ОСОБА_1 , заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, просить у її задоволенні відмовити і залишити рішення суду без змін. 
Доводи відзиву зводяться до того, що наявність у ОСОБА_2 заборгованості по аліментах на утримання доньки ОСОБА_5 , не має обмежувати права молодшої дитини ОСОБА_3 , який має вади здоров`я і потребує постійного лікування.
На переконання позивачки, посилання відповідача на необізнаність про існування заборгованості по аліментах на утримання доньки, не відповідають дійсності, оскільки у 2008 році в ході розгляду справи № 2-1037/11  накладено арешт на автомобіль Chery Amulet, який належав відповідачу, і під час розгляду справи приєднувалась довідка про наявність заборгованості по аліментах. У 2019 році ОСОБА_2 не зміг виїхати закордон через наявність цієї заборгованості.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 свідомо не надає інформації про отримувані доходи, посилаючись лише на відсутність можливості надавати матеріальну допомогу.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, пославшись на приписи ст. 84 СК України, виходив з того, що позивачка має дитину з вадами психічного розвитку, яка проживає разом з нею, а відповідач працює, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, орендує житло та гараж, сплачуючи орендну плату і комунальні послуги, на його утриманні знаходяться мати та бабуся, тому, урахувавши матеріальне становище відповідача, дійшов висновку про необхідність стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
У справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 04 червня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 5).
Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували і не перебувають.
Витягом з реєстру територіальної громади від 30 січня 2024 року підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6). Разом з ним зареєстрована матір ОСОБА_1 (а.с. 4).
Довідкою диспансерного психіатричного відділення Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні від 09 квітня 2024 року підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено відповідний медичний діагноз (а.с. 7). 
На підставі консультативного висновку ортопеда дитячого ПП «ТЕСЛА» від 13 січня 2024 року підтверджено, що у ОСОБА_3 , 06 травня 2021 року, наявне відповідне медичне захворювання (а.с. 9).
Дитина відвідує реабілітаційний центр «Відродження», Інклюзивно-ресурсний центр № 1 Чернігівської міської ради, Мовний центр «Відкритий світ», ДНЗ № 62 «Олеся», Центр реабілітації та нейротерапії, проходить консультації та обстеження лікарів (а.с. 71-81).
На виконанні Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває ВП № 68245024 від 20 січня 2022 року з примусового виконання судового наказу № 751/8183/21, виданого 06 грудня 2021 року Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.40).
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19 вересня 2022 року до досягнення дитиною трирічного віку, ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 15 березня 2023 року змінено рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2023 року, зменшено розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 на її утримання з 1/5 до 1/8 частини усіх видів заробітку щомісячно. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 38-39).
Відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі (а.с. 29).
На підставі договору оренди квартири від 14 грудня 2022 року, ОСОБА_2 орендує квартиру на тимчасове проживання до 14 грудня 2025 року, орендна плата у місяць складає 6 500 грн. Умовами договору орендаря  зобов`язано сплачувати комунальні послуги (а.с. 30-31).
Згідно з договором оренди від 01 грудня 2023 року ОСОБА_2 орендує гараж автомобільний № НОМЕР_1 строком на 3 роки, місячна орендна плата становить 2 400 грн (а.с. 42-44).
У нотаріальній заяві від 09 серпня 2024 року ОСОБА_7 (матір відповідача) повідомила, що потребує матеріальної допомоги у зв`язку з тим, що є безробітною та не має можливості працювати, син ОСОБА_2 здійснює її повне утримання (матеріальне забезпечення). Грошові кошти, які надає її син витрачаються для матеріального забезпечення на неї та її матері ОСОБА_8 , яка є непрацездатною особою за віком та має поганий стан здоров`я (а.с. 45).
Звернувшись з позовом про стягнення аліментів на її утримання, ОСОБА_1 зазначала, що внаслідок догляду за дитиною, яка має вади психічного розвитку і проблеми з руховим апаратом, позбавлена можливості працювати. Вважає, що відповідач спроможний надавати їй матеріальну допомогу відповідно до ч. 3 ст. 84 СК України, оскільки є батьком дитини і перебуває на військовій службі.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
У відповідності до приписів ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Статтею 84 СК України гарантоване право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Так, відповідно до ч. 3, 4 указаної норми якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
За змістом ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини відповідно до ч. 2-4 ст. 84 та ст. 86, 88 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Виходячи зі змісту наведених норм та проаналізувавши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення їхньою дитиною шестирічного віку.
У справі встановлено, що сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому встановлено відповідний медичний діагноз.
Наявність у дитини вад психічного розвитку підтверджується наявною у матеріалах справи медичною документацією (консультативними та медичними висновками, довідкою), з якої вбачається, що хлопчик відноситься до категорії дітей з особливими освітніми потребами. Потребує відвідування корекційно-розвиткових занять з корекційними педагогами у зв`язку з особливостями розвитку.
Позовна заява містить посилання про наявність законних, на переконання позивачки, підстав для стягнення аліментів на її утримання відповідно до ч. 3 ст. 84 СК України. Згідно з ч. 3 коментованої статті право на утримання виникає у випадку, якщо внаслідок особливостей свого розвитку дитина має фізичні або психічні вади, що зумовлюють необхідність особливого догляду за нею, регулярних медичних оглядів, лікувальних курсів, неможливість відвідування звичайних дитячих закладів тощо.
Отже, предметом доказування у даній справі є наявність у дитини вади фізичного (психічного) розвитку та встановлення можливості батька надавати матері дитини матеріальну допомогу.
Мотивуючи прийняте рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції правильно указав, що позивачка не працює та здійснює догляд за дитиною, яка має вади психічного розвитку, а відповідач працює, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, орендує житло та гараж, сплачуючи орендну плату  і комунальні послуги, утримує матір та бабусю. 
Доводи ОСОБА_2 , наведені в обґрунтування апеляційної скарги, щодо неможливості сплати аліментів на утримання позивачки через відсутність власного житла, необхідність оплачувати орендовані житло і гараж, комунальні послуги, наявність на утриманні сина ОСОБА_3 , матері та бабусі, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ці обставини вже враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення. Надавши їм оцінку, районний суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, а не 1/6 як просила у позові ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив взяти до уваги те, що після ухвалення оскаржуваного рішення із додатку «Дія» дізнався про наявність у ВП № 7082558 заборгованості по аліментах на утримання доньки у сумі 128 923,92 грн та накладені на нього в цьому провадженні штрафи на загальну суму 40 566,71 грн. 
На підтвердження вказаних обставин стороною відповідача до суду апеляційної інстанції надано:
- копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 99); 
- копію рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2007 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 26 березня 2007 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 100); 
- копію розрахунку Новозаводського відділу  ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про те, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_4 станом на 01 січня 2021 року складає 71 438,42 грн (а.с. 102); 
- копію постанови державного виконавця по ВП № 7082558 від 01 грудня 2023 року про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 (а.с. 103-105); 
- копію довідки Новозаводського відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про те, що заборгованість ОСОБА_2 по ВП № 7082558 згідно із розрахунком на день повнолітня дитини складає 128 923,92 грн (а.с. 102).
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Тлумачення змісту п. 6 ч. 2 ст. 356, ч. 1, 2 та 3 ст. 367 ЦПК України вказує на те, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі подання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.
Матеріалами справи підтверджено, що у суді першої інстанції ОСОБА_2 та його адвокат Допа В.І., скориставшись наданими процесуальними правами, подали до районного суду відзив на позовну заяву (а.с. 22-60), заперечення на відповідь на відзив (а.с. 85-87), адвокат Допа В.І. знайомилась із матеріалами справи (а.с. 83), тобто сторона відповідача надавала відповідні докази, заперечуючи проти доводів позову.
Апеляційний суд виходить з того, що відповідачу, як батьку доньки ОСОБА_5 , було достеменно відомо про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів на її утримання і наявність виконавчого провадження. 
Колегія суддів відхиляє, як необґрунтовані, твердження скаржника про те, що про наявність заборгованості у ВП № 7082558 ОСОБА_2 дізнався після ухвалення оскаржуваного рішення, вважаючи його закритим за усною домовленістю із колишньою дружиною. Відповідач, будучи стороною виконавчого провадження, не був позбавлений можливості у будь-який час дізнатися про його стан, у тому числі після отримання позовної заяви ОСОБА_1 .
Отже, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не доведено неможливість подання до суду першої інстанції доказів наявності заборгованості у ВП № 7082558 з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Тому апеляційний суд перевіряє доводи апеляційної скарги в межах наявних у справі доказів, що були предметом розгляду суду першої інстанції. 
Є безпідставними доводи відповідача про те, що стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 поставить його у вкрай скрутне матеріальне становище. Апеляційний суд погоджується з доводами відзиву позивачки, за якими відповідачем не надано відповідну офіційну інформацію про джерела та розмір отримуваних ОСОБА_2 доходів, що дозволило б суду проаналізувати його доводи про скрутне матеріальне становище. Є хибними твердження відповідача про те, що наведену інформацію мала надати або витребувати позивачка. Саме ОСОБА_2 , заперечуючи проти позову, посилався на неможливість надавати матеріальну допомогу. Отже, саме скаржник мав надати докази, які б підтвердили такі доводи. Таким чином, твердження заявника про скрутне матеріальне становище внаслідок стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання, належними доказами не підтверджено, а тому є припущеннями, на яких не може ґрунтуватись судове рішення. 
За таких обставин, районним судом правильно встановлено, що позивачка надала докази того, що син сторін має вади психічного розвитку, а відповідач є військовослужбовцем і спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання матері дитини. Урахувавши матеріальне становище відповідача, суд обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.
Апеляційний суд виходить з того, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не вважається незмінним. Сторони не позбавлені можливості звернутись з позовом про зміну розміру аліментів в бік їх збільшення або зменшення у разі, коли зміняться обставини, що враховуються судом при вирішенні цього спору, або за наявності підстав, передбачених положеннями ст. 192 СК України.
Беручи до уваги наведені обставини, апеляційний суд приходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2024 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:                                                                      Н.В. Шитченко

Судді:                                                                              О.Є. Мамонова

                                                                                          О.І. Онищенко