27.01.25
22-ц/812/237/25
Провадження № 22-ц/812/237/25

П О С Т А Н О В А
іменем України

27 січня 2025 року м. Миколаїв
справа № 484/5420/24
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Лівінського І.В.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Царюк Л.М., 
із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження 
апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, постановлену 02 грудня 2024 року під головуванням судді Панькова Д.А. в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту судового рішення не зазначена, у цивільній справі
за заявою
ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Одеська міська рада, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог заяви
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту родинних відносин. 
Заявниця зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої в Малиновській державній нотаріальній конторі міста Одеса ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадкова справа. 
Заявниця є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 по лінії її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та була рідною сестрою батька ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , 1919 року народження, а тому ОСОБА_4 була рідною тіткою ОСОБА_3 . Вважає себе спадкоємицею третьої черги за законом після смерті ОСОБА_3 за правом представлення, оскільки прийняла спадщину після її смерті у відведений законом строк.
На сьогоднішній день заявниця не може документально підтвердити родинні стосунки її матері ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , оскільки не має свідоцтва про народження ОСОБА_5 , з якого б вбачалось, що в них з її матір`ю ОСОБА_4 спільні батьки.

ОСОБА_5 народився в 1919 році в селі Тарасівка Первомайського району Миколаївської області (на той час Одеської) разом із матір`ю заявниці ОСОБА_4 , батьками яких були записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Згідно із свідоцтвом про народження, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 з прізвищем « ОСОБА_8 ». А тому документально підтверджується, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 при народженні мали прізвище похідне від « ОСОБА_8 » та їх по-батькові похідне від « ОСОБА_9 ». В подальшому її матір змінила прізвище, у зв`язку із реєстрацією шлюбу з ОСОБА_10 .
ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 з дівочим прізвищем « ОСОБА_8 », батьком якої записаний ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_11 змінила прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу з ОСОБА_3 . 
Згідно з відповіді Державного архіву Миколаївської області, відомостей про народження ОСОБА_5 в селі Тарасівка немає.
На даний час заявниця не може документально підтвердити те, що ОСОБА_3 є її двоюрідною сестрою по лінії її матері через відсутність у неї документів, які підтверджують зміну прізвища ОСОБА_3 , а також через відсутність відомостей про народження її батька ОСОБА_5 , оскільки будь-яка офіційна інформація відносно його народження є втраченою. У зв`язку із цим 04 травня 2023 року нотаріусом заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 .
Встановлення даного факту необхідний заявниці для отримання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 . 
Посилаючись на викладені обставини, заявниця просила суд встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її двоюрідною сестрою. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникає спір про право, тобто існує спір матеріально-правового характеру, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність вказаної ухвали суду, як таку, що перешкоджає подальшому вирішенню справи, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначала, що, на її думку, у суду були відсутні підстави вважати про наявність спору про право. На думку апелянтки, суд першої інстанції повинен був відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки витребувані судом докази до суду ще не надійшли, але суд, не заслухавши думки учасників справи, вирішив залишити заяву без розгляду. 
Висновок суду про спір про право є передчасним. Спір про право має бути реальним, оскільки в іншому разі постановлене перед судом питання про встановлення родинних відносин вирішується в окремому провадженні. Той факт, що заінтересована особа ОСОБА_2 вказав про пропущення нею позовної давності для звернення із заявою про встановлення юридичного факту не є спором про право в розумінні статті 315 ЦПК України. 

Узагальненні доводи інших учасників справи
На вказану апеляційну скаргу відзиву не надійшло. 

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи не надходило, а тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

2. Мотивувальна частина
       
       Позиція апеляційного суду
       
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, ОСОБА_1 посилалася на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна сестра ОСОБА_3 , після смерті якої в Малиновській державній нотаріальній конторі міста Одеса 18 травня 2021 року відкрилася спадкова справа, після чого заявниця звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблений висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього, між цими особами виникає спір про право.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина 4 статті 315 ЦПК України).
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту, викладені в постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19, від 29 червня 2022 року у справі № 205/6338/21.
Із матеріалів справи вбачається, що окрім заявниці, до нотаріуса звернувся інший спадкоємець ОСОБА_2 - племінник померлої ОСОБА_3 .
В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 , в якій він зазначав, що особа, відносно якої встановлюється факт родинних відносин ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сестрою його померлого батька ОСОБА_12 . 
ОСОБА_2 зазначав, що ОСОБА_1 з моменту смерті ОСОБА_3 мала можливість заявити про встановлення факту, що має юридичне значення протоком трьох років із дня смерті ОСОБА_3 , але ним не скористалася вчасно, а тому просив в задоволенні заяви відмовити з підстав, встановлених статтею 267 ЦК України.
Згідно з частиною 3 статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, яке опубліковане офіційно або внесене до Реєстру.
Із сайту Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається про те, шо ОСОБА_2 звертався із позовом до ОСОБА_1 про встановлення батьківства, у якому позивач пред`явив вимоги до ОСОБА_1 , яка є, як зазначав позивач, троюрідною сестрою його померлої тітки по лінії батька - ОСОБА_3 , та яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після її смерті. А ОСОБА_1 в свою чергу не визнавала позов та заперечувала проти факту родинних зв`язків позивача зі спадкодавицею - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (справа № 521/3163/22).
Тобто між ОСОБА_2 та ОСОБА_1  існує тривалий спір про право цивільне, як між спадкоємцями померлої  ОСОБА_3 , що розглядалося судом в іншому судовому провадженні, тобто встановлено реальність спору про право між сторонами.
А тому колегія суддів вважає, що немає підстав для розгляду даної заяви у порядку окремого провадження, коли існує реальний спір про право між спадкоємцями, а тому, виявивши спір про право, суд першої інстанції, відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, дійшов обґрунтованого та законного висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду.
Подібний висновок щодо застосування зазначеної норми процесуального права викладений в постановах Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 754/6885/22, від 04 січня 2024 року у справі № 449/1108/21, від 26 червня 2024 року у справі № 522/6673/23 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 636/1324/16-ц.
Колегія суддів звертає увагу ОСОБА_1 на те, що вона не позбавлена права звернутися з відповідним позовом у порядку позовного провадження.
Доводи апеляційної скарги про те, що сама по собі заява ОСОБА_2 про застосування позовної давності не є спором про право в розумінні статті 315 ЦПК України, підлягають перевірці в межах позовного провадження за участю остатнього.
Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді справи в порядку окремого провадження встановлено наявність спору про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження, що зумовлює залишення заяви без розгляду, а тому ухвала Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року підлягає залишенню без змін. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року - без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за правилами, передбаченими статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	І.В. Лівінський  	
Судді	Т.Б. Кушнірова  	

Л.М. Царюк

Повне судове рішення складене 27 січня 2025 року.