ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 р. 	Справа № 520/25446/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022  по справі № 520/25446/24
за позовом  ОСОБА_1  
до  Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, спонукання до призначення пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, в якому просила:
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 03.07.2024 року за №204250008835;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з позивача з 1981 року по 2000 рік де в книгах обліку розрахунків по оплаті праці в колгоспі ім.Жданова (колгосп Україна), КСП «Україна», ПСП «України» с. Сенькове, Куп`янського району Харківської області де за 1981 рік значиться « ОСОБА_2 » за 1982 рік значиться « ОСОБА_2 », за 1983 рік значиться « ОСОБА_2 » за 1984 рік значиться « ОСОБА_3 », за 1986 рік значиться « ОСОБА_4 , зо 1987-1998 роки значиться « ОСОБА_3 », за 1999 рік значиться « ОСОБА_3 », за 2000 рік значиться « ОСОБА_3 », та стосуються ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., що підтверджується архівною довідкою КП Петропавлівської сільської ради «Трудовий архів» від 25.06.2024 року №01-19/73.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.07.2024р. №204250008835 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.06.2024р. про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду по даній справі.
Позов у решті вимог - залишено без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 та прийняти рішення, яким відмовити в задоволених позовних вимогах.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відсутні правові підстави для зарахування до трудового стажу позивачки, що дає право на призначення пенсії за віком періоду роботи з 1981 року по 2000 рік, оскільки позивачем не було підтверджено наведений період роботи уточнюючими довідками.
Відзиви на апеляційну скаргу від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та позивача не надходили. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідачем оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду в частині задоволення позовних вимог.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, позивач 26.06.2024 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-ІV.
За принципом екстериторіальності дане звернення було розглянуто і вирішено по суті ГУ ПФУ у Львівській області і рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.07.2024 № 204250008835 заявнику було відмовлено у призначенні пенсії.
Зазначено, що необхідний страховий стаж для призначення пенсії становить 31 рік; страховий стаж заявника становить 13 років 09 місяців 02 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до загального стажу не зараховано:
- періоди роботи в колгоспі у 1981 - 1983 роках, у 1985 - 1986 роках, згідно довідки № 01-19/73 від 25.06.2024, оскільки по-батькові особи у довідці значиться: за 1981 - Ягоров., за 1982 - Ягоровна, за 1983 Ягор., за 1985 - ОСОБА_5 , за 1986 - ОСОБА_6 , що не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_7 ). Відповідно до пункту 26 Постанови КМУ №637 від 12.08.1993 Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсії та відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у випадку, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документах, що підтверджують трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено в судовому порядку;
- періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 20.12.1983, оскільки на титульному аркуші зазначена дата народження особи ІНФОРМАЦІЯ_2 не відповідає паспортним даним ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Для зарахування необхідно уточнюючі довідки про періоди роботи та одержання допомоги по безробіттю, видані на підставі первинних документів;
- період догляду за дитиною ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) до досягнення нею трирічного віку, оскільки у свідоцтві про народження НОМЕР_2 відсутня відмітка про видачу паспорта та відсутня інша інформація про факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Для зарахування необхідно долучити документи, що підтверджують факт догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.
Згідно з наданим до суду паспортом серії НОМЕР_3 заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_3 ; згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 07.05.1964 " ОСОБА_8 " народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 ; згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 20.08.1983р. уклали шлюб ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після укладення шлюбу заявнику присвоєно прізвище " ОСОБА_11 "; згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 20.02.1984р. ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 02.03.1987р. ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно з поданою заявником трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 колгоспу ім. Жданова Сеньківської сільради Куп`янського району Харківської області, виданої 20.12.1983р., періоди роботи позивача складаються з: 1981р.-1983р. вихователь (44+336+279 відпрацьованих людиноднів); 1984р.-1985р. - декретна відпустка; 1985р.-1987р. свинарка (220+319 відпрацьованих людиноднів); 1987р.-1988р. - декретна відпустка; 1988р.-1989р. - свинарка (185 відпрацьованих людиноднів); 1989р.-....1991р. - птичниця (340+352 відпрацьованих людинодні); 1991р.-1993р. - повар (232+317+248 відпрацьованих людинодні); 1994р.-29.04.2000р. - завідуюча столової (298+290+305+307+304+319+70 відпрацьованих людиноднів); 01.05.2000р.02.04.2001р. - завідуюча столової у ПСП "Україна" Куп`янського району (184 відпрацьованих людиноднів); 25.05.2003р. - 18.02.2004р. - виплата допомоги по безробіттю у Куп`янському центрі зайнятості.
Згідно з архівною довідкою від 25.06.2024р. №01-19/73, виданою КП "Трудовий архів" Петропавлівської сільської ради в документах архівного фонду колгосп ім.Жданова (колгосп «Україна»), Колективне сільськогосподарське підприємство «Україна», Приватне сільськогосподарське підприємство «Україна» с. Сенькове, Куп`янського району, Харківської області у книгах обліку розрахунків по оплат і праці за 1981 рік значиться « ОСОБА_2 » (так в документах), за 1982 рік значиться « ОСОБА_2 » (так в документах), за 1983 рік значиться « ОСОБА_2 » (так в документах), за 1985 рік значиться « ОСОБА_3 » (так в документах), за 1986 рік значиться « ОСОБА_4 » (так в документах), за 1987-1998 роки значиться « ОСОБА_3 » (так в документах), за 1999 рік значиться « ОСОБА_3 » (так в документах), за 2000 рік значиться « ОСОБА_3 » (так в документах), якій нараховано заробітну плату та проставлено вихододні за 1981р.-1983р., 1985р.-2000р. В документах архівного фонду колгоспу колгосп ім.Жданова (колгосп «Україна»), Колективне сільськогосподарське підприємство «Україна», Приватне сільськогосподарське підприємство «Україна», с. Сенькове. Куп`янського району, Харківської області книги протоколів загальних зборів колгоспників та книги наказів директора з особового складу за 1981-1983, 1985-2000 роки на зберігання не надходили. Відомостей про встановлений мінімум вихододнів за 1981-1983, 1985-2000 роки не знайдено. У книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1984 рік значиться « ОСОБА_8 » (так в документах) якій нарахована в квітні 1984 року оплата праці « 96», а вихододні не проставлені.
Згідно з архівною довідкою від 09.05.2024р. №01-33/101, виданою Архівним відділом Куп`янської РДА Харківської області, в архівному фонді колгосп імені Жданова, с. Сенькове Куп`янського району, Харківської області в книгах протоколів засідань правління та загальних зборів колгоспників є такі відомості: від 26 жовтня 1981 року Протокол №22 засідання правління колгоспу імені Жданова : “Слушали : Заявление ОСОБА_8 которая просит принять ее в члены колхоза на должность воспитателя детского сада. Решили: Рекомендовать общему собранию колхозников принять ОСОБА_8 в члены колхоза." /Так у документах/.
Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача, звернувся до суду з позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення вимог, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.07.2024р. №204250008835 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, його скасування та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.06.2024р. про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду по даній справі.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі за текстом - Закон № 1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за № 1058-IV (далі за текстом - Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058 закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
З 01 січня 2004 року при призначенні пенсії відповідно до Закону органи Пенсійного фонду України використовують поняття страховий стаж.
За приписами ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004).
Тобто до 01.01.2004 страховий стаж зараховується на підставі записів у трудовій книжці, або на підставі документів, передбачених Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993, № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку № 637).
Порядок ведення трудових книжок колгоспників визначений Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі по тексту - Положення № 310).
Відповідно до пункту 1, 2 Положення № 310 трудова книжка колгоспника є основним документом про діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться усім членам колгоспів з прийняття їх у члени колгоспу.
Згідно із пунктом 5 Положення № 310 в трудову книжку колгоспника вносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства у колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум трудової участі у громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань, нагородження та заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами внутрішнього розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Згідно із пунктом 6 Положення № 310 всі записи у трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
Положенням № 310 визначено зразок трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де вказуються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Відповідно до пункту 8 Положення № 310 трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Аналіз наведених норм свідчить про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі). У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або відповідних записів у ній, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.
Суд наголошує, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2023р. по справі № 171/843/17.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, що у даному конкретному випадку відмова відповідача у призначенні пенсії за віком позивачу обґрунтована відсутністю необхідного страхового стажу, бо до страхового стажу суб`єктом владних повноважень - ГУ ПФУ у Львівській області не було враховано трудову діяльність позивача за відомостями трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , оскільки на титульному аркуші зазначена дата народження особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не відповідає паспортним даним ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ); періоди роботи в колгоспі у 1981 - 1983 роках, у 1985 - 1986 роках, згідно довідки № 01-19/73 від 25.06.2024, оскільки по-батькові особи у довідці значиться: за 1981 - Ягоров., за 1982 - Ягоровна, за 1983 Ягор., за 1985 - ОСОБА_5 , за 1986 - Ягоровна, що не відповідає паспортним даним громадянина ( ОСОБА_7 ).
Відносини з приводу правил та процедур звернення громадян за призначенням пенсії конкретизовані приписами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846 у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014р. №13-1; далі за текстом - Порядок №22-1), п.п.1.1 Розділу І якого визначено форму звернення зацікавленої особи, а нормами Розділу ІІ визначено обсяг матеріалів звернення зацікавленої особи.
Згідно з ч.3 ст.44 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Аналогічні вимоги до реалізації владної управлінської функції суб`єкта владних повноважень з приводу вчинення управлінських волевиявлень стосовно призначення громадянам пенсій сформульовані як у п.1.8 Розділу І Порядку №22-1 (де указано, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія), так і у п.4.2 Розділу IV Порядку №22-1 (де указано, що працівник пенсійного органу повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.
Також аналогічні вимоги до функціонування пенсійних органів сформульовані у п.п.2 п. 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за № 28-2, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.0.12015 за № 40/26485) де указано, що Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.
З наведеного слідує, що законодавець одночасно як наділив органи системи ПФУ правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, так і обтяжив обов`язком витребування недостатніх відомостей і документів.
Суд вважає, що таке тлумачення змісту обов`язку суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах є цілком релевантним правовим висновкам постанови Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 та постанови Верховного Суду від 08.02.2021р. у справі № 487/68/17.
Судовим розглядом встановлено, що у трудовій книжці колгоспника заявника №659 міститься інформація про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача, кількість відпрацьованих трудоднів за рік та кількість установленого мінімуму трудоднів. Відомості записів у графах стосовно оспорюваних не містять явних очевидних та нездоланних дефектів, вад, помилок, виправлень чи неточностей.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що трудова книжка позивача містить інформацію про фактично відпрацьований позивачем час в колгоспі за спірні періоди, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції, що не зарахування суб`єктом владних повноважень до трудового стажу періодів роботи заявника у колгоспі з посиланням на невідповідність вказаної у трудовій книжці колгоспника дати народження паспортним даним заявника та на невідповідність вказаного у архівній довідці від 25.06.2024 №01-19/73 по батькові заявника за 1981 - ОСОБА_14 , за 1982 - Ягоровна, за 1983 Ягор., за 1985 - Егор., за 1986 - Ягоровна є безпідставним та невиправданим управлінським волевиявленням і проявом надмірного формалізму, оскільки всі записи про спірні періоди роботи (у тому числі про відпрацьовані вихододні) наявні в трудовій книжці, а специфіка записів по-батькові громадянина у даному конкретному випадку зумовлена застосуванням російської мови під час функціонування Держави - Союз Радянських Соціалістичних Республік і не виходить за межі допустимих варіацій чоловічого імені - "Егор" в російськомовному написанні.
Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, за якою на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.
Крім того, колегія суддів зазначає, що допущення помилки в зазначенні дати народження та по батькові позивача (" ІНФОРМАЦІЯ_2 " замість " ІНФОРМАЦІЯ_3 " та "за 1981 - ОСОБА_14 , за 1982 - Ягоровна, за 1983 Ягор., за 1985 - ОСОБА_5 , за 1986 - ОСОБА_6 " замість " ОСОБА_7 "), жодним чином не спростовують періоди роботи позивача у спірні періоди та наявність у позивача стажу роботи, що дає право на пенсію за віком, а відмова пенсійного органу у призначенні пенсії за віком за наведених підстав є надмірним формалізмом.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.
Відтак, посилання апелянта на наявність недоліків у трудовій книжці є неприйнятними.
Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а зазначено, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування / призначення пенсії.
З огляду на викладене, суд вважає, що право позивача на зарахування спірного періоду до страхового стажу не повинно бути обмежено обставинами, незалежними від нього, а саме помилками в зазначенні дати народження та по батькові.
Стосовно незарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) до досягнення нею трирічного віку з причини відсутності у свідоцтві про народження НОМЕР_2 відмітки про видачу паспорта та відсутності іншої інформації про факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3- річного віку суд зазначає, що позивачем надано: паспорт серії НОМЕР_3 , свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 20.08.1983р. між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 20.02.1984р.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 20.02.1984р. Сенківською сільрадою Куп`янського району Харківської області, актовий запис №6 заявник - ОСОБА_1 є матір`ю - ОСОБА_12 ., ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.
Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
При цьому, у силу спеціального правила п.11 Порядку №637 документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку.
Тому суд відзначає, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку підлягає зарахуванню до страхового стажу громадянина на підставі відомостей свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) у поєднанні з відсутністю достовірних об"єктивних даних про виконання громадянином у цей же самий час функцій найманого працівника або зайняття іншими видами діяльності, котрі прирівнювались до трудової.
При цьому, вимоги про обов`язкову наявність у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачені.
З трудової книжки колгоспника позивача №659 від 20.12.1983 вбачається, що остання у спірний період працювала у колгоспі ім. Жданова, а трудова книжка, зокрема, містить такі записи, (мовою оригіналу): 1981р.-1983р. воспитатель; 1984р.-1985р. - декретный отпуск; 1985р.-1987р. свинарка.
За наведених обставин, оскільки позивач народила дитину ІНФОРМАЦІЯ_6 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку з яким погоджується суд апеляційної інстанції про необхідність зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), з 04.12.1983р. (дата народження дитини) по 10.02.1985р. (дата виходу на роботу після відпустки по догляду за дитиною).
Таким чином, відповідачем - ГУ ПФУ у Львівській області не доведено правомірності реально вчиненого управлінського волевиявлення з приводу відмови в зарахуванні до страхового стажу спірного періоду роботи та з приводу відмови у призначенні заявнику пенсії за віком.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 по справі №520/25446/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич