ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року	Львів	Справа № 380/3966/24 пров. № А/857/19739/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                      Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
          
суддя у І інстанції                                                            Гулкевич І.З.,
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               03 липня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області) щодо зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 16.10.1986 по 04.07.2001 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, починаючи з 02.08.2023; 
зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 16.10.1986 по 04.07.2001 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та призначити пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, починаючи з 02.08.2023, з урахуванням проведених виплат;
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві) №134650006719 від 07.08.2023 про відмову у обчисленні та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця із урахуванням довідок Львівської районної державної адміністрації від 02.08.2023 №26/04-31/23 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця; від 02.08.2023 №27/04-31/23 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби;
зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області обчислити та виплатити ОСОБА_1 пенсію державного службовця після її звільнення з посади державної служби з 02.08.2023 на підставі Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 із урахуванням довідок Львівської районної державної адміністрації від 02.08.2023 №26/04-31/23 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця; від 02.08.2023 №27/04-31/23 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, з  урахуванням проведених виплат.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі № 380/3966/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 07.08.2023 №134650006719 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно Закону України "Про державну службу".
Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області нарахувати та виплатити позивачці з 02.08.2023 пенсію державного службовця із урахуванням довідок Львівської районної державної адміністрації від 02.08.2023 №26/04-31/23 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця; від 02.08.2023 №27/04-31/23 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, з урахуванням проведених виплат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивачці призначена пенсія державного службовця у 2021 році, коли вже діяв Закон України «Про державну службу» №889-VIII, однак норми цього Закону (пункт 10 Прикінцевих та перехідних положень) надають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII. При цьому, після призначення у 2021 році пенсії державного службовця позивачка продовжувала працювати на посаді державної служби, а тому має право на обчислення пенсії державного службовця із врахуванням заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Окрім того, позивачка з часу призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" таку не отримувала, а отримувала пенсію у розмірі, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тому вона фактично набула право на нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" після звільнення з державної служби з 02.08.2023.  Розрахунок пенсії позивачки з часу звільнення з державної служби відповідач мав здійснити з урахуванням заробітної плати, яку позивачка отримувала перед звільненням.
Таким чином суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в м. Києві №134650006719 від 07.08.2023 про відмову у обчисленні та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця із урахуванням довідок Львівської районної державної адміністрації від 02.08.2023 №26/04-31/23 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця; від 02.08.2023 №27/04-31/23 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Оскільки позивачка саме 02.08.2023 звернувшись із заявою про перерахунок пенсії, надала визначенні Порядком №622 довідки про заробітну плату за встановленою формою, що подаються для призначення пенсії державним службовцям, тому саме цю дату слід вважати датою звернення позивачки за перерахунком пенсії на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Львівською районною державною адміністрацією від 02.08.2023 №26/04-31/23, від 02.08.2023 №27/04-31/23.
Відтак, суд прийшов до висновку про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області нарахувати ОСОБА_2 з 02.08.2023 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Львівською районною державною адміністрацією від 02.08.2023 №26/04-31/23, від 02.08.2023 №27/04-31/23, та здійснити виплату з урахуванням вже виплачених сум.
При цьому суд зазначив, що спірна ситуація стосується не перерахунку пенсії державного службовця, а окремого випадку, що врегульований діючим законодавством - обчислення розміру пенсії на умовах Порядку № 622 після звільнення з посади державної служби. Тому необхідності визначення підстав для перерахунку пенсії позивачки немає.
Щодо вимоги позивачки про бездіяльність ГУ ПФУ у Львівській області стосовно зарахування стажу роботи та зарахування періоду роботи з 16.10.1986 по 04.07.2001 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, починаючи з 02.08.2023, то такі не підлягають до задоволення, оскільки період роботи ОСОБА_1 з 16.10.1986 по 04.07.2001 зараховано до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.
У апеляційній скарзі ГУ ПФУ у Львівській області просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» не передбачено можливість здійснення перерахунків уже призначених пенсій державним службовцям. 
Згідно з даними з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 вже була отримувачем пенсії за віком Закону України «Про державну службу», а тому права на переведення на пенсію за віком відповідно до пунктів 10, 12 Закону України "Про державну службу" №889-VIII та обчислення розміру пенсії відповідно до Порядку №622 немає. 
Скаржник звертає увагу, що Законом України «Про державну службу» не передбачено проведення перерахунку пенсії, а тому довідки видані департаментом Агропромислового розвитку від 25.04.2024 №719/17/2-24, №720/17/2-24 не можуть бути враховані при переведенні на пенсію відповідно до цього Закону. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та з 03.09.2019, їй була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.
07.04.2021 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VIII.
З 08.04.2021 ОСОБА_1 була прийнята на посаду державного службовця, виплата пенсії проводилась відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
02.08.2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перехід на інший вид пенсії - з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок про складові заробітної плати. 
Рішенням від 25.09.2023 №134650006719 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII. Згідно із цим рішенням її страховий стаж (повний) 43 роки 1 місяць 3 дні, в тому числі держслужбовця 18 років 3 місяці 24 дні. Пенсію призначено з 02.08.2023 у розмірі 60% від заробітку, розмір пенсії склав 11461,52 грн.
Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві №134650006719 від 07.08.2023 ОСОБА_1 відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" на підставі заяви від 02.08.2023.
Зі змісту рішення встановлено, що ОСОБА_1 вже отримувала пенсію згідно Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, права на переведення на пенсію за віком відповідно до пунктів 10, 12 Розділу ХІ Закону України "Про державну службу" №889-VIII та обчислення розміру пенсії відповідно до Порядку призначення таких пенсій, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, позивачка не має.
ОСОБА_1 не погодилася із такими діями пенсійного органу та звернулася до адміністративного суду із цим адміністративним позовом.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), який набрав чинності з 01.01.2004.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 цього Закону, право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, визначені Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VIII).
Відповідно до статті 90 цього Закону, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно із підпунктом 1 пункту 2 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність, Закон України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Як слідує з матеріалів справи, станом на 01.05.2016 позивачка працювала на державній службі; мала більше 20 років стажу на посадах державної служби; не отримувала пенсію за Законом №3723-XII до набрання чинності Законом №889-VIII, тобто до 01.05.2016; досягла віку 60 років.
Окрім того, після призначення ОСОБА_1 з 08.04.2021 пенсії державного службовця, яка їй виплачувалася у розмірі, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивачка продовжувала працювати на посаді державної служби до 02.08.2023.
Правовідносини щодо обчислення пенсії після звільнення з посади державної служби регулюються Порядком призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 (далі - Порядок №622), до якого внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 05.06.2019 "Про внесення зміни до порядку призначення пенсій деяким категорія осіб" (чинні з 01.01.2020).
Згідно з пунктом 3-1 Порядку № 622 (зі змінами) державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу", мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.
Позивачці призначена пенсія державного службовця у 2021 році, коли вже діяв Закон № 889-VIII, однак норми цього Закону (пункт 10 Прикінцевих та перехідних положень) надають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII. При цьому після призначення у 2021 році пенсії державного службовця позивачка продовжувала працювати на посаді державної служби.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Частиною 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.
Відповідно до частини 1 статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Згідно із статтею 41 Закону № 1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме, за наведених обставин - стаття 41 Закону № 1058-IV.
Згідно з пунктом 5 Порядку №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Постановою правління Пенсійного фонду України № 1-3 від 17.01.2017 затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).
Подані позивачкою до відповідача разом із заявою від 02.08.2023 довідки Львівської районної державної адміністрації від 02.08.2023 №26/04-31/23 та №27/04-31/23 повністю відповідають формі, затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України № 1-3 від 17.01.2017
Із урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачка має право на обчислення пенсії державного службовця із врахуванням заробітної плати (на час звільнення з державної служби), з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 з часу призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" її не отримувала, а отримувала пенсію у розмірі, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому фактично набула право на нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" після звільнення з державної служби з 02.08.2023. Тому, на думку апеляційного суду, розрахунок пенсії позивачки з часу звільнення з державної служби, відповідач мав здійснити з урахуванням заробітної плати, яку позивач отримувала перед звільненням.
У спірному випадку встановлено, що звернувшись 02.08.2023 із заявою про перерахунок пенсії, позивачка надала відповідачу необхідні довідки про заробітну плату за встановленою формою, що подаються для призначення пенсії державним службовцям, а відтак саме цю дату слід вважати датою звернення позивача за перерахунком пенсії на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Львівською районною державною адміністрацією від 02.08.2023 №26/04-31/23 та №27/04-31/23.
Відтак, саме з 02.08.2023 слід нараховувати позивачці пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Львівської районної державної адміністрації від 02.08.2023 №26/04-31/23 та №27/04-31/23, та здійснити її виплату з урахуванням вже виплачених сум.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що спірна ситуація стосується не перерахунку пенсії державного службовця, а обчислення розміру пенсії на умовах Порядку № 622 після звільнення з посади державної служби. За таких обставин немає необхідності визначення підстав для перерахунку пенсії позивача.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі № 380/3966/24 - без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк