ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 січня 2025 року           справа №200/6535/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В. розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 р. у справі № 200/6535/24 (головуючий І інстанції Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                         УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01 березня 2024 пенсію за віком на підставі Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки та виплатити різницю між виплаченою пенсією та перерахованою.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у незастосуванні середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020-2022 роки, для визначення розміру заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення ОСОБА_1 розміру пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з 01 березня 2024 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020-2022 роки, для визначення заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення розміру пенсії, та провести виплату пенсії після її перерахунку з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно пункту 2 статті 10 Закону 1058, особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором. Пенсія позивачу вже була призначена 27.03.2007 відповідно до положень Закону 1058, а тому, підстави для повторного призначення пенсії відповідно до положень вказаного закону відсутні.
Таким чином, при здійсненні перерахунку була змінена підстава призначення пенсії, а не нове призначення.
Висновки Суду щодо того, що позивач вперше звернувся за призначенням пенсії за віком саме в 2023 році слід оцінювати критично, адже на час звернення позивачу вже була призначена пенсія відповідно до положень Закону 1058 з врахуванням нової середньої заробітної плати відмінної від тої яка була врахована при призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення».
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області.
З 21 квітня 1999 року позивачці як працівнику освіти була призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону № 1788, що підтверджено розпорядженням від 05 квітня 2007 року № 181428 і визнається сторонами.
27 березня 2023 року у зв`язку з досягненням пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону № 1058, за принципом екстериторіальності позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – ГУ ПФУ в м. Києві) з заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просила перевести її на пенсію за віком за матеріалами пенсійної справи та даними персоніфікованого обліку.
Як свідчить рішення від 03 квітня 2023 року № 914110181428 (дата-час розрахунку: 29 березня 2023 року 10:31), за заявою ОСОБА_1 від 27 березня 2023 року її пенсія була перерахована, виходячи з такого:
шифр та вид пенсії – 101 за віком;
умови призначення – Закон № 1058;
середньомісячний заробіток – 11 185,59000;
дата перерахунку, вік та ознака роботи – 27 березня 2023 року, 60 років 01 місяць 17 днів, працює;
вид перерахунку – перехід з виду на вид;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 39 років 06 місяців 07 днів;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 23 років 02 місяців 04 дні;
страховий стаж після 01 січня 2004 року – 16 років 04 місяців 03 дні;
коефіцієнт стажу без урахування кратності – 0,39500;
коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((474/100*12)*1) – 0,39500;
27 березня 2023 року – довічно
розмір пенсії за віком (ст. 27) (11 185,59*0,39500) – 4 418,31 грн;
доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 9 років) – 96,66 грн;
загальний розмір пенсії – 4 514,97 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 березня 2023 року;
розмір пенсії з надбавками – 4 514,97 грн.
На підставі алгоритму розрахунку заробітку суд встановив, що в процесі визначення середньомісячного заробітку для обчислення позивачці пенсії за віком пенсійний орган виходив з такого:
загальний страховий стаж в одинарному розмірі – 39 років 06 місяців 07 днів, 474 місяці;
загальний страховий стаж після 01 липня 2000 року – 19 років 10 місяців 03 дні, 238 місяців;
дата вводу заробітку – 24 травня 1999 року;
середній заробіток за три попередні роки: 2017 (за 2014-2016 роки) – 3 764,40 грн;
коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати – 1,9671198511 (1,17*1,11*1,11*1.14*1,197);
збільшений на коефіцієнт показник заробітної плати – 7 405,03 грн;
Отже, при розрахунку середньомісячного заробітку для обчислення ОСОБА_1 розміру пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, яка призначена їй з 27 березня 2023 року за її заявою від 27 березня 2023 року, пенсійний орган застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в України, з якого сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.
В подальшому пенсія ОСОБА_1 була перерахована в автоматичному режимі на підставі ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі – Постанова КМУ №185).
Так, згідно з рішенням № 914110181428 (дата-час розрахунку: 24 лютого 2024 року 23:49) пенсія ОСОБА_1 перерахована виходячи з такого:
шифр та вид пенсії – 101 пенсія за віком;
умови призначення – Закон № 1058;
середньомісячний заробіток – 12 075,97000;
дата перерахунку, вік та ознака роботи – 01 березня 2024 року, 61 рік 00 місяців 21 день, працює;
вид перерахунку – індексація заробітку (масовий);
Як свідчить алгоритм розрахунку пенсії за віком, середньомісячний заробіток для обчислення розміру пенсії визначений у такий спосіб:
загальний страховий стаж в одинарному розмірі – 39 років 06 місяців 07 днів, 474 місяців;
загальний страховий стаж після 01 липня 2000 року – 19 років 10 місяців 03 дні, 238 місяців;
дата вводу заробітку – 24 травня 1999 року;
середній заробіток за попередні три роки: 2017 (за 2014-2016 роки) – 3 764,40 грн;
коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати – 2,1237025912 (1,17*1,11*1,11*1,14*1,197*1,0796);
збільшений на коефіцієнт показник заробітної плати – 7 994,47 грн;
Отже, як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи по суті ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058, розмір якої визначений із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки (з урахуванням індексації).
10 травня 2024 року представник позивача – адвокат Скржешевський М.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою № 240510, в якій просив здійснити перерахунок з дати звернення за призначенням пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 пенсії, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2020-2022 роки, та виплатити заборгованість (різницю в розмірі пенсії) за попередній період, яка виникла внаслідок неправильного застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, всупереч положенням ч. 2 ст. 40 Закону № 1058.
У відповідь на звернення представника позивача від 10 травня 2024 року, яке зареєстровано за вх. № 12386/С-0500-24, листом від 06 червня 2024 року № 15153-12386/С-02/8-0500/24 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області як одержувач пенсії за віком, яка призначена їй відповідно до ст. 26 Закону №1058 з 27 березня 2023 року.
До 27 березня 2023 року позивач отримувала пенсію за вислугу років, яка була їй призначена відповідно до Закону № 1788 з 21 квітня 1999 року.
ГУ ПФУ в Донецькій області наголосило, що за пенсійною справою ОСОБА_1 проведені всі перерахунки, передбачені законодавством.
Станом на 01 березня 2023 року страховий стаж заявниці, врахований по 30 січня 2011 року та обчислений відповідно до ст. 24 Закону № 1058, складав 30 років 05 місяців 07 днів; коефіцієнт страхового стажу відповідно до ст. 25 цього Закону – 0,30417.
Середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до ст. 40 Закону № 1058 з 01 березня 2023 року складала 11 185,59 грн (7 405,03 грн – показник середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в цілому по Україні за 2014-2016 роки, з урахуванням індексації х 1,51054 – індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року та з 01 липня 2000 року по 31 березня 2009 року за даними персоніфікованого обліку).
Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2023 року становив 3 509,72 грн.
Також пенсійний орган зазначив, що 27 березня 2023 року заявниця звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою № 5845 про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.
На підставі ст. 45 Закону № 1058 проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з її переведенням з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.
При переведенні з одного виду пенсії на інший врахована заробітна плата за періоди страхового стажу з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року та з 01 липня 2000 року по 31 березня 2009 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії (за 2014-2016 роки) – 7 405,03 грн.
Пенсійний орган стверджував, що застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення (за 2020-2022 роки), при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком чинним законодавством не передбачено.
Отже, з 27 березня 2023 року ОСОБА_1 переведена з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.
Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 44 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон №1058).
Відповідно до ч.1 ст.9 Закон №1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За змістом статті 10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
Отже, вказана норма передбачає врахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Згідно ч.3 ст.45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К -страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
З аналізу зазначених вище норм вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.
Разом з цим, суд звертає увагу, що позивачу у 1999 році було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV остання звернулася 27.03.2023 вперше, а тому, в цьому випадку, мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV. 
Суд звертає увагу, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, норми Закону України “Про пенсійне забезпечення”, були чинними. Цей закон не скасований Верховною Радою України, його положення не визнавалися неконституційними або незаконними і на сьогодні.
Отже, у випадку призначення особі пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, має місце саме призначення пенсії, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV.
Крім того, статтею 9 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, частина 3 статті 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.
Отже, у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17, від 31 жовтня 2018 року у справі № 577/2576/17, та Верховного Суду, висловлену у постановах від 31 липня 2019 року у справі № 720/208/17, від 16 червня 2020 року у справі № 127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17.
Так, у наведених справах встановлено, що позивачам первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”. У подальшому, позивачів переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. У цих справах Суд дійшов висновку про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частиною третьою статті 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на інший вид пенсії у межах одного закону, а тому при обчисленні пенсії необхідно застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком.
Суд вважає, що в даному випадку відповідачем здійснено дії щодо незастосування при розрахунку пенсії позивачу показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з 01 березня 2024 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020-2022 роки, для визначення заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення розміру пенсії, та провести виплату пенсії після її перерахунку з урахуванням раніше виплачених сум.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 р. у справі №200/6535/24 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 р. у справі №200/6535/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 16 січня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                         А.А. Блохін

                                                                                                                                   І.В. Сіваченко