ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4689/23  Номер провадження 22-ц/814/916/25	Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:  Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі: Коротун І.В. 

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Шаповал Т.В., повний текст рішення складено – дата не вказана

у справі за позовом  ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторія Вікторівна, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, -

В С Т А Н О В И В:

16.08.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Полтавської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторія Вікторівна, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, в якому просила судвстановити факт проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю у період часу не менше як п`ять років, починаючи з січня 2016 до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є її двоюрідною тіткою. Вказує, що 23.02.1956 було укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (її дідом та бабою). У них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (рідні брат і сестра і, як наслідок, її двоюрідний дядько та її мати). У ОСОБА_5 народилася ОСОБА_1 (позивач у даній справі). ОСОБА_6 одружився з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 (в них народився син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 - ІНФОРМАЦІЯ_6 ) і до самої своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 проживав однією сім`єю. Вказане доводить родинні зв`язки з померлою та те, що вона є її двоюрідною тіткою. У зв`язку з тим, що вони були родичами, вони спілкувалися з ОСОБА_2 , час від часу зустрічалися на свята, що підтвердується фото із зазначенням дати їх створення, починаючи з грудня 2008 і до серпня 2015 ( святкування нового року, весілля двоюрідного брата - сина ОСОБА_2 , сімейні дні, святкування днів народжень, пасхальних свят, подорож на відпочинок до м. Кременчука). ІНФОРМАЦІЯ_7 помер чоловік ОСОБА_2 і вона майже не фотографувалася. З 2016 ОСОБА_1 почала проживати з ОСОБА_2 однією сім`єю, оскільки вона була самотня і потребувала допомоги, вели спільне господарство, разом сплачували комунальні послуги з банківської картки ОСОБА_1 . Факт спільного проживання підтверджується показаннями свідків – сусідів. ОСОБА_1 постійно піклувалася про стан здоров`я ОСОБА_2 , неодноразово викликала їй швидку допомогу, забезпечувала медичними ліками тощо, що підтверджується виписками, чеками. Даний факт також може підтвердити сімейний лікар ОСОБА_9 . 07.01.2022 ОСОБА_10 поховала сина ОСОБА_2 – ОСОБА_8 , про що є відповідне свідоцтво про поховання. 23.07.2022 ОСОБА_1 поховала ОСОБА_2 , що підтверджує той факт, що вони проживали разом однією сім`єю, вона здійснювала піклування, вели спільне господарство. На сьогоднішній день ОСОБА_1 сплачує за комунальні послуги будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та доглядає за майном померлої. У зв`язку з тим, що позивач проживала разом з ОСОБА_2 , поховала її, ОСОБА_1 звернулася із заявою до приватного нотаріуса Полтавського нотаріального округу Дробітько В.В. з питання видачі свідоцтва про спадщину на майно, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль марки ЗАЗ Lanos, реєстраціний номер НОМЕР_1 . Проте, 15.06.2023 отримала відмову у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю документів щодо факту родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 . Вказує, що є спадкоємцем 4 черги за законом, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`яти років до часу відкриття спадщини, тому має встановити даний юридичний факт. 

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що будь-яких доказів, які б свідчили, що позивач дійсно постійно проживала разом із ОСОБА_2 на момент смерті останньої суду надано не було. Показання свідків про проживання позивача із спадкодавцем не є достатніми доказами на підтвердження заявлених вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність належних доказів, які підтверджують факт її спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 . Вказує, що нею були надані переконливі докази, що у сукупності свідчать про проживання однією сім`єю протягом понад п`яти років, а саме: квитанції про оплату комунальних послуг; медичні документи – виписки з медичної картки, направлення на обстеження, які підтверджують, що позивач регулярно супроводжувала ОСОБА_2 до лікарів, забезпечувала її лікування та догляд; фотоматеріали, які підтверджують тривале спільне проживання, спільні побутові справи та сімейні свята, ведення спільного побуту; показання свідків як доказ постійного спільного проживання. Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 89 ЦПК України не здійснив належну оцінку доказів у їх сукупності, кожен доказ має оцінюватися з урахуванням його взаємозв`язку з іншими доказами. Також посилається на те, що суд допустив порушення вимог СК України та ЦК України, проігнорував судову практику. При цьому, посилається на постанови Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц, від 23.01.2024 у справі №523/14489/15-ц, від 21.11.2021 у справі №755/18012/16-ц. Вказує, що вказані судові рішення підтверджують, що надані нею докази у справі повинні розглядатися у сукупності, а їх знехтування є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 17.02.2025 не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 23.01.2025 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України та поштою (т.2 а.с. 15-19), які були доставлені до електронних кабінетів та поштовим зв`язком. При цьому, колегія суддів враховує, що  електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 23.12.2024 (про призначення справи до апеляційного розгляду) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. 14.02.2025 до апеляційного суду надійшла заява   ОСОБА_1  про розгляд справи у її відсутність  у зв`язку з перебуванням її за межами  м. Полтави. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.  

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що згідно свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 , що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_8 (а.с. 13).

Свідоцтво про поховання ОСОБА_8 . 07.01.2022 видане ОСОБА_1 (а.с. 14).

Згідно свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_3 , що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 10).
Свідоцтво про поховання ОСОБА_2 . 23.07.2022 видане ОСОБА_1 (а.с. 11).

Із постанови приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. від 15.06.2022 вбачається, що 15.07.2022 року до неї за заведенням спадкової справи та подальшою видачею свідоцтва про право на спадщину звернулася ОСОБА_1 за оформленням спадкових справ після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Враховуючи, що заявником не надані документи щодо родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем, вчинити нотаріальну дію видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості. У видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 29).

Судом встановлено, що позивач з 14.06.2005 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 222).

ОСОБА_1 у поданій до суду позовній заяві вказувала, що у зв`язку із поганим станом здоров`я ОСОБА_2 , вона з 2016 почала проживати з останньою до дня її смерті  ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

На підтвердження факту спільного проживання позивачем не надано достатніх доказів, а саме письмових доказів, зокрема, таких як здійснення листування з ним за адресою фактичного проживання, укладення декларації з лікарем за фактичним місцем проживання, довідок тощо.

До матеріалів справи позивачем долучено направлення на комп`ютерну томографію   ОСОБА_2 , виписки із медичної карти, квитанції про оплату за комунальні послуги та фотоматеріали спільного проведення часу (а.с. 31-132). 

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 3статті 1268 ЦК Україниспадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1статті 1270 ЦК Українидля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини 3 статті 1268 ЦК Україниє необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до вимог ч.1,2,6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10.01.2019 у справі № 484/747/17, від 07.06.2022 у справі № 175/4514/20. 

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є встановлення факту проживання ОСОБА_1  із спадкодавцем  ОСОБА_2 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою:  АДРЕСА_1 , однією сім`єю у період часу не менше як п`ять років, починаючи з січня 2016 до часу відкриття спадщини  ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Згідно  ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними ідопустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом, але при цьому суд першої інстанції прийшов до висновку, що на підтвердження факту спільного проживання позивачем не надано достатніх доказів.

Проте, такий висновок суду першої інстанції є помилковим, він не грунтується на фактичних обставинах справах та не відповідає вимогам матеріального права, суд неповно встановив фактичні обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, наданим у справі, що потягло ухвалення незаконного рішення і необгрунтованого, яке підлягає скасуванню і ухвалення нового рішення, виходячи з наступного. 

Як встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10). Вона мала сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 13).

Свідоцтва про поховання ОСОБА_8 від 07.01.2022 та ОСОБА_2 від 23.07.2022 видані ОСОБА_1 , яка, як в них вказано, здійснила поховання ОСОБА_8 та ОСОБА_2 відповідно (а.с. 14,11). 

Крім цього, вбачається, що лікарське свідоцтво про смерть №55/8 від 22.07.2022, померлої ОСОБА_2 , заповнене на підставі довідки лікаря ОСОБА_9 , видане одержувачу ОСОБА_1 , причина смерті: ракова інтоксикація, злоякісне новоутворення (а.с. 12).

По справі вбачається, що на підтвердження родинних відносин між ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 суду надані наступні докази. 

Згідно свідоцтва про одруження, серія НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , 1930 р.н., та ОСОБА_4 , 1930 р.н., одружилися 23.02.1956, присвоєно прізвища: чоловікові ОСОБА_11 , дружині ОСОБА_11 (а.с. 16).

У ОСОБА_3 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_5 (а.с. 17) та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

ОСОБА_11 (до шлюбу ОСОБА_13 (згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_6 (а.с. 19)) ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20.05.1978 уклала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія НОМЕР_7 (а.с. 18), від якого ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 13).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 15).

Згідно свідоцтва по народження, серія НОМЕР_8 , ОСОБА_15 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , її батьками є ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (а.с. 20). 

Таким чином, із наданих позивачем ОСОБА_10 доказів на підтвердження родинних відносин між нею та померлою ОСОБА_2 , дійсно вбачається та підтверджується належними та допустимими доказами той факт, що ОСОБА_2 є дружиною померлого брата матері позивача ОСОБА_1 , тобто двоюрідною тіткою.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69729903 від 11.08.2022, приватним нотаріусом Дробітько В.В. 11.08.2022 заведена спадкова справа №69569250 у Спадковому реєстрі, №62/2022 - у нотаріуса, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 30).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що 15.06.2023 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. надійшла заява від ОСОБА_1 з питання видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль марки ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Гр. ОСОБА_1 прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини відповідно до ст. 1264 ЦК України. Інші спадкоємці заяв про прийняття спадщини, в установлений ст. 1270 ЦК України строк, не подавали, інформація про них відсутня. Враховуючи ті обставини, зо заявником не надані документи щодо родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем, вчинити нотаріальну дію – видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості. У зв`язку з відсутністю підстав для закликання до спадкування за законом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину гр. ОСОБА_1 . Враховуючи, що заявником не надані документи щодо родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем, вчинити нотаріальну дію видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості. У видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 29).

При цьому, колегія суддів зауважує, що у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції неправильно вказано про те, що із постанови приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. від 15.06.2022 вбачається, що 15.07.2022 року до неї за заведенням спадкової справи та подальшою видачею свідоцтва про право на спадщину звернулася ОСОБА_1 за оформленням спадкових справ після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки у цій постанові нотаріуса достовірно вказано, що саме «15.06.2023 надійшла заява ОСОБА_1 з питання видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті ОСОБА_2 », т.я. станом на 15.07.2022 ОСОБА_2 ще була жива, а спадкова справа була відкрита згідно Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі - 11.08.2022, тобто в межах місяця після смерті ОСОБА_2 , а у даті постанови нотаріуса, очевидно, допущена описка.

Як стверджує позивач ОСОБА_1 , вона після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , починаючи з 2016 почала проживати разом з ОСОБА_2 за її місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , однією сім`єю, мали спільні права та обов`язки, ОСОБА_2 дійсно після смерті рідних була самотньою та за станом здоров`я - хворою людиною, потребувала постійного догляду та допомоги, тому вони вели спільне господарство, сплачували комунальні послуги з банківської картки ОСОБА_1 , остання постійно піклувалася про стан здоров`я ОСОБА_2 , викликала їй швидку допомогу, забезпечувала медичними ліками, разом проходили медичні огляди та консультації, які потребувала ОСОБА_2 .

На підтвердження проживання зі спадкодавцем  ОСОБА_2  однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто з 2016 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_1  надала суду в якості доказів виписку по картковому рахунку на своє ім`я,  з якої вбачається постійне придбання нею ліків в аптечній мережі, квитанції про проведення оплати комунальних послуг за адресою:АДРЕСА_1 (а.с. 40-132). Згідно наданих банківських квитанцій після смерті ОСОБА_2 оплата за надані комунальні послуги до цього часу проводяться ОСОБА_1 за вищевказаною адресою.

Крім цього, згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1272 ОСОБА_2 від 04.03.2022, остання з 28.02.2022 по 04.03.2022 перебувала на лікуванні з діагнозом ішемічний інсульт (28.02.2022), зі слів племінниці стан погіршився 27.02.2022, 28.02.2022 викликали БШМД, госпіталізована до ВГЦП (а.с. 22).

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1939 КП «1-А МКЛ ПМР» ОСОБА_2 від 25.04.2022, остання з 14.04.2022 по 25.04.2022 перебувала на лікуванні з діагнозом повторний ішемічний інсульт (09.04.2022) (а.с. 23).

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. 

Таким чином, по справі вбачається та підтверджено належними і допустимими доказами, що позивач  ОСОБА_1  перебуває у родинних відносинах з померлою  ОСОБА_2 . Померла ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_2  пережила свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_7 , та сина  ОСОБА_8 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_6 , тому інших спадкоємців першої черги немає. Позивач ОСОБА_1  вчасно подала заяву про прийняття спадщини після смерті  ОСОБА_2  на підставі вимог ст. 1264 ЦК України та у відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України. 11.08.2022 відкрита спадкова  справа №69569250 після смерті  ОСОБА_2 . З постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що інші спадкоємці заяв про прийняття спадщини, в установлений ст. 1270 ЦК України строк, не подавали, інформація про них відсутня. Матеріали цивільної справи також не містять відомостей про інших  можливих спадкоємців після смерті  ОСОБА_2 . Відомості про заповіт ОСОБА_2  також відсутні. Позивач ОСОБА_1  належними та допустимими доказами підтвердила факт проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2016 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, більше п`яти років, протягом яких у них були взаємні права і обов`язки, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, ОСОБА_1 у вказаний період регулярно сплачувала за надані комунальні послуги за місцем фактичного проживання разом з ОСОБА_2 за адресою:: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 була хворою людиною, страждала на онкозахворювання (що є причиною її смерті), потребувала постійного догляду, ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_2 як член її сім`ї, постійно купляла їй ліки, проходили разом медичні огляди лікарями та обстеження ОСОБА_2 , ОСОБА_1 отримала лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та здійснила її поховання. Згідно наданих банківських квитанцій до цього часу ОСОБА_1 здійснює оплату комунальних послуг будинку ОСОБА_2 , що вказує на фактичне прийняття нею спадщини та управління спадковим майном. По справі не вбачається спір про спадкове право між іншими спадкоємцями за законом чи за заповітом.

Беручи до уваги вкладене, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції неправильно дав правову оцінку фактичним обставинам справи та прийшов до помилково висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки за змістом ч. 1 ст. 1264 ЦК України встановлені судом фактичні обставини у даній справі, які підтверджені належними та допустимими доказами, у їх сукупності є достатніми для задоволення позову. 

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 26.11.20221 у справі №755/18012/16-ц, згідно якого, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховані висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які викладені у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц, від 23.01.2024 у справі №523/14489/15-ц, є необґрунтованими, оскільки обставини, встановлені у зазначених справах та у цій справі, є відмінними. 

14.02.2025 до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про приєднання до матеріалів справи документів, які вона знайшла, передивляючись документи, які залишилися після смерті ОСОБА_2 і знаходилися у шухляді комоду під білизною, що мають суттєве значення для прийняття рішення, а саме: квитанцію ТОВ «Епіцентр» від 16.04.2019 про придбання мотокоси; акт здачі-передачі товару (мотокоси) для перевірки якості товару для встановлення причин його недоліків від 02.09.2019, в якому вона вказана як особа, що її здала у сервісний цент ТОВ «Епіцентр», в якому вказано її номер телефону та нею проведено оплату; договір від 07.06.2019 на встановлення металопластикових вікон у будинок за адресою: АДРЕСА_1 , замовником якого була ОСОБА_2 , в якому вказано номер телефону ОСОБА_1 як контактної особи, яка приймала як вироби, так і роботу; документи органів ЗАГСу, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який є її рідним дядьком, та його дружиною. ОСОБА_18 .

Згідно ч. 1,3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З урахуванням вказаної причини неподання доказів суду першої інстанції та, виходячи з предмета доказування, надані докази є додатковими, оскільки в межах підстав пред`явленого позову та виниклих спірних правовідносин додатково підтверджують факт проживання позивача ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 однією сім`єю, ведення спільного господарства, спільного придбання предметів для ведення господарства, благоустрою житла, тому колегія суддів вважає, що вказані докази не є новими.

Крім цього, на підтвердження родинних відносин додатково позивачем надана ксерокопія свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якого є ОСОБА_3 (рідний брат матері позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 ) та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний доказ додатково підтверджує родинні відносини між позивачем та ОСОБА_2 .

З урахуванням викладеного, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, щорішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про  задоволення позову. 

Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 

Згідно п.1,3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

       Керуючись ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п. 2, 376 ч.1 п.1,3,4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

   Рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2024 року –  скасувати і ухвалити нове рішення.

    Позов  ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторія Вікторівна, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю – задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1  із спадкодавцем  ОСОБА_2 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою:  АДРЕСА_1 , однією сім`єю у період часу не менше як п`ять років, починаючи з січня 2016 до часу відкриття спадщини  ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

        Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи здійснювався у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2025 року.

СУДДІ:                 Дорош А. І.                 Лобов О. А.                 Триголов В.М.