ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 січня 2025 року           справа №200/6412/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року (повне судове рішеня складено 28 жовтня 2024 року) у справі № 200/6412/24 (суддя в І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.09.2024 № 184150013598 про відмову позивачу у призначенні пенсії;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу з 23.05.2024 пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-ІV) за його заявою від 22.04.2024. 
В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за місяць до досягнення пенсійного віку 53 роки.
Заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Донецькій області, який за результатами розгляду заяви прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії від 29.04.2024 № 184150013598.
Вказана відмова була оскаржена до Донецького окружного адміністративного суду, який своїм рішенням від 14.06.2024 у справі 200/2877/24 визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.04.2024 № 184150013598 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
На виконання вказаного рішення суду відповідач повторно розглянув заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до стажу спірні періоди роботи.
Однак, в результаті відповідач прийняв рішення від 03.09.2024 №184150013598, яким знову відмовив у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, зазначивши в оскаржуваному рішенні, що у позивача відсутній пільговий стаж за Списком №1 – 8 років для призначення пенсії у 52 роки. При цьому, як вже зазначалося, позивач звернувся не раніше ніж за місяць до досягнення 53 років, так як набув право на пенсію саме у 53 роки, а не у 52, як зазначив відповідач в оскаржуваному рішенні. 
Спірним є питання правомірності відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку – у 53 роки за заявою поданою рівно за місяць до досягнення пенсійного віку, тобто подання заяви відбулося не раніше ніж за місяць (22.04.2024.)
Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.
Ухвалою місцевого суду від 10.10.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду в частині задоволенних вимог, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що на виконання рішення суду від 14 червня 2024 року у справі № 200/2877/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 03.09.2024 прийнято рішення № 047050027039 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV по заяві від 22.04.2024, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу роботи за Списком № 1 - 8 років на час звернення за призначенням пенсії.
З огляду на положення пункту 1 частини другої статті 114 та пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Списком № 1 у позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , настає з 23.05.2024 за умови наявності страхового стажу не менше 25 років та пільгового стажу за Списком № 1 не менше 7 років.
Враховуючи положення частини першої статті 253 ЦКУ, початок перебігу місячного строку звернення за призначенням пенсії відповідно до пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1 починається з 23.04.2024.
Додатково повідомляємо, що ОСОБА_1 рішенням від 24.09.2024 з 15.09.2024 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на підставі заяви про призначення пенсії від 15.09.2024.
Щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію позивачу звертаємо увагу суду на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області. Орган ПФУ, який первинно розглядав заяву, в подальшому не має доступу до електронної пенсiйної справи, i у випадку зобов`язання його судом вчинити певнi дiї, як то зарахувати певнi перiоди до стажу, повторно розглянути заяву або призначити пенсію, цей орган позбавлений можливостi вчинити такi дії внаслiдок вiдсутностi доступу до електронної пенсiйної справи.
Щодо дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначає, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .
Позивач є внутрішньо переміщеною особою та проживає у м. Охтирка Сумської області, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 5920-5003176239 від 19.03.2024 та перебуває на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України в Сумській області. 
22 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1 .
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій від 29 квітня 2024 року № 184150013598 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком (на пільгових умовах за Списком № 1) відповідно до статті 114 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового пільгового стажу.
Рішенням ДОАС від 14 червня 2024 року у справі №200/2877/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 29.04.2024 № 184150013598, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.04.2024 № 184150013598 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 22 квітня 2024 року ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши періоди роботи ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1: з 17.07.1989 по 07.12.1989, з 30.01.1992 по 05.02.1997 – учнем гірничомонтажника з повним робочим днем під землею, з 06.02.1997 по 19.04.1997 – гірничомонтажником з повним робочим днем під землею на шахті «Родіна» Виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» та період проходження строкової військової служби з 23.12.1989 по 29.12.1991, а також до загального страхового стажу періоди отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю з 11.02.2010 по 06.02.2011, з 11.04.2014 по 16.10.2014, з 21.04.2015 по 10.07.2015, з 27.04.2016 по 12.10.2016.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
На виконання вказаного рішення суду відповідач повторно розглянув заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до стажу спірні періоди роботи.
Однак в результаті повторного розгляду відповідач прийняв рішення від 03.09.2024 № 184150013598, яким вдруге відмовив у призначенні позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку, зазначивши в оскаржуваному рішенні, що у позивача відсутній пільговий стаж за Списком №1 – 8 років для призначення пенсії у 52 роки.
Спірним є питання правомірності відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку – у 53 роки за заявою поданою рівно за місяць до досягнення пенсійного віку, тобто подання заяви відбулося не раніше ніж за місяць (22.04.2024).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходив з наступного.
Частиною другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.
До спірних правовідносини застосовуються положення Закону № 1058-ІV.
Частиною 1 стаття 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:
1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою  статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць,- після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку: чоловікам — на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).
Згідно з п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії  зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (п. 1.8 розділу І Порядку № 22-1).
Відповідно до п. 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Згідно ч. 3 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Позивач досяг пенсійного віку 22.05.2024.
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що звернувшись за пенсією 22.04.2024, позивач подав заяву за 1 місяць до досягнення пенсійного віку у 53 роки, що відповідає нормам встановленим п. 1.8 розділу І Порядку № 22-1.
Стосовно можливості зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі, яка розглядається, судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви, за принципом екстериторіальності, структурним підрозділом визначено відповідача, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії.
Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22, від 24.05.2024 у справі № 460/17257/23.
При цьому, згідно з принципом процесуальної економії слід застосовувати такий спосіб захисту, який приведе до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду, а також недопустимим є штучне подвоєння судового процесу (висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 50/311-б, від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).
Слід врахувати, що за приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії;
- виплату пенсії проводить територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Отже, після ухвалення спірного рішення електронна пенсійна справа позивача, отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області для розгляду заяви про призначення пенсії, передана засобами програмного забезпечення до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця перебування особи, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області. 
Тому, пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області, яке б, у разі прийняття щодо позивача рішення про призначення пенсії, було зобов`язане здійснювати виплату такої пенсії.
Таким чином, колегія суддів погоджуєься з судом першої інстанції, що в цьому випадку належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача на пенсійне забезпечення є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію.
Варто вказати, що у цій справі повноваження відповідача не є дискреційними, оскільки у даному випадку є лише один правомірний і законно-обґрунтований варіант поведінки суб`єктів владних повноважень призначити та виплачувати позивачу пенсію.
Дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". У такому випадку, дійсно, суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли існує лише один правомірний і законно-обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
З огляду на настання визначених законодавством умов, відповідач був зобов`язаний вчинити конкретні дії на користь позивача призначити та виплачувати пенсію відповідно п.4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, починаючи з 23.05.2024.
Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.
Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі № 200/6412/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 30 січня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                                  І. В. Сіваченко

                                                                                                    А. А. Блохін

                                                                                                    Т. Г. Гаврищук