П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/6034/24                                         Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Божук Д.А. 
          Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
04 лютого 2025 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просила:
1. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в зарахуванні періодів роботи згідно записів в трудової книжки НОМЕР_1 від 10.09.1982року, а саме: з 15.08.1982 по 30.07.1997 рік до страхового стажу неправомірними.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати періоди роботи згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 10.09.1982 року, а саме: з 15.08.1982 по 30.07.1997 рік до страхового стажу роботи та видати довідку про наявний страховий стаж , який визначає право призначення тимчасової державної соціальної допомоги та на пенсійні виплати після досягнення віку 63 роки.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.07.2024 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №220950003549 від 04.04.2024 в частині відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 15.08.1982 по 30.07.1997 згідно трудової книжки від 07.10.1962 серії НОМЕР_1 .
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про наявний страховий стаж відповідно до Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 року №1098.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.08.1982 по 30.07.1997 згідно трудової книжки від 07.10.1962 серії НОМЕР_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області видати ОСОБА_1 довідку про наявний страховий стаж відповідно до Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 року №1098.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції, 28.03.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №220950003549 від 04.04.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи - 29 років.
Вказано, що страховий стаж особи становить 07 років 04 місяці 17 днів.
За доданими документами до страхового стажу не враховано:
- трудову книжку серії НОМЕР_1 від 10.09.1982, оскільки на першій сторінці запис про зміну імені з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_3 " виконаний неналежним чином, а саме в свідоцтві про зміну імені зазначено ім`я " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 ";
- період роботи з 15.08.1982 по 01.09.1983 згідно архівної довідки №03-01/630 від 05.10.2022, виданої Красилівським трудовим архівом, оскільки в архівній довідці зазначено ім`я " ОСОБА_2 ".
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на виконання ухвали суду листом від 04.06.2024 повідомило, що у разі зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи страховий стаж позивача становитиме 22 роки 4 місяці та 3 дні.
Не погоджуючись з отриманою відмовою, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим законом визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
Частиною 1 статті 24 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Як було достеменно встановлено судом, що на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивачка досягла 61-річного віку.
Згідно положень статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За правилами п.п. 1.1 п. 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).
Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Крім того, у п. 3 Порядку зазначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.
Як встановлено під час розгляду справи, Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач в спірний період з:
- 15.08.1982 призначена на посаду вчителя початкових класів Антонінської середньої школи;
- 01.09.1983 переведена на посаду вихователя групи продовженого дня Красилівської середньої школи №1;
- 01.09.1994 переведена на посаду вчителя початкових класів ЗОШ І-ІІІ ст.;
- 02.09.1996 переведена на посаду вихователя ГПД ЗОШ І-ІІІ №1;
- 30.07.1997 звільнена з посади вихователя ГПД ЗОШ І-ІІІ №1 в зв`язку із скороченням штату працівників.
Позивачу відмовлено у зарахуванні до трудового стажу:
- періоду роботи з 15.08.1982 по 30.07.1997 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.09.1982, оскільки на першій сторінці запис про зміну імені з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_3 " виконаний неналежним чином, а саме в свідоцтві про зміну імені зазначено ім`я " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 ";
- період роботи з 15.08.1982 по 01.09.1983 згідно архівної довідки №03-01/630 від 05.10.2022, виданої Красилівським трудовим архівом, оскільки в архівній довідці зазначено ім`я " ОСОБА_2 ".
Так, з приводу доводів відповідача, колегія суддів зазначає, що відповідно до диплому серії НОМЕР_2 від 30.06.1982 ОСОБА_5 в 1980 році вступила на навчання і в 1982 році закінчила повний курс Хмельницького педагогічного училища.
Архівна довідка Хмельницької гуманітарно-педагогічної академії Хмельницької обласної ради від 30.06.2023 №330 містить відомості про те, що рішенням Державної кваліфікаційної комісії 30 червня 1982 року ОСОБА_5 було присвоєно кваліфікацію вчителя початкових класів школи і 30 червня 1982 року видано диплом серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 (наказ №67 від 30.06.1982). Також вказана довідка містить відомості про те, що при виписці диплома була допущена помилка в написані імені - ОСОБА_5 , замість правильного ОСОБА_6 .
Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_4 від 20.09.2002 ОСОБА_7 перемінила прізвище, ім`я, по батькові на ОСОБА_1 .
Дослідивши копію трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 10.09.1982, судом встановлено, що в ній містяться відмітка про те, що запис " ОСОБА_2 " змінений на " ОСОБА_3 " вважати вірним на підставі архівної довідки Хмельницької гуманітарно-педагогічної академії. Також в трудовій книжці міститься відмітка про зміну прізвища, імені та по батькові на " ОСОБА_1 " відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_4 від 20.09.2002.
Запис завірено підписом відповідальної особи, що дає можливість ідентифікувати належність вказаних в трудовій книжці відомостей.
Отже, послідовність зміни прізвища, імені та по батькові позивача підтверджується належними доказами.
Разом з тим, спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, в т.ч. внесення до неї записів є підприємство роботодавець.
Положеннями Закону №1058-ІV підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Відповідний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі №754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18).
Більше того, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
Тому наявність певних недоліків у трудовій книжці та архівній довідці, на які посилається відповідач, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи згідно із записами у трудовій книжці.
Таким чином, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи з 15.08.1982 по 30.07.1997, згідно трудової книжки від 07.10.1962 серії НОМЕР_1 .
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №220950003549 від 04.04.2024 в частині, якою позивачу відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 15.08.1982 по 30.07.1997.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, судом першої інстанції правильно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.08.1982 по 30.07.1997 згідно трудової книжки від 07.10.1962 серії НОМЕР_1 .
Щодо позовних вимоги про визнання протиправною відмову у видачі довідки про наявний страховий стаж та зобов`язання видати довідку про наявний страховий стаж, для призначення тимчасової соціальної допомоги, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною 5 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03.10.2017 року передбачено установити в період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року особам, які досягли віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та не набули страхового стажу, передбаченого нормами зазначеної статті, за умови наявності у них не менше 15 років страхового стажу, тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату.
Відповідно до пункту 5 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" Кабінет Міністрів України постановою № 1098 від 27.12.2017 року затвердив "Порядок призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату".
Згідно із пунктами 3, 4 Порядку № 1098 під час досягнення пенсійного віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особа звертається до органів Пенсійного фонду України із заявою про видачу довідки про наявний страховий стаж.
Довідка про наявний страховий стаж за формою згідно з додатком видається органами Пенсійного фонду України за заявою особи, до якої додаються копія трудової книжки та у разі потреби документи, що підтверджують трудовий стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637.
Обчислення страхового стажу проводиться відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Органи Пенсійного фонду України надсилають (або надають під особистий підпис у журналі реєстрації видачі довідок) особі довідку про наявний страховий стаж у двох примірниках та пам`ятку про порядок призначення тимчасової допомоги у формі, затвердженій Мінсоцполітики, як правило, в день звернення, але не пізніше ніж через п`ять робочих днів.
Копія трудової книжки, документи, що підтверджують трудовий стаж, подані особою органу Пенсійного фонду України, зберігаються в особовій справі до досягнення такою особою віку, з якого вона набуває права на пенсійну виплату.
Відтак обов`язок по підтвердженню страхового стажу особи яка претендує на отримання тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату та видачі такій особі довідки про наявний страховий стаж, покладено на органи Пенсійного фонду України.
Таким чином, враховуючи, що страховий стаж позивача в загальній сукупності становить більше 15 років (вказане підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.06.2024, наданим на виконання вимог ухвали суду, в якому вказано про те, що у разі зарахування спірних періодів роботи тривалість страхового стажу позивача становитиме 22 роки 4 місяці 3 дні), тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність у ОСОБА_1 права для видачі йому довідки про наявний страховий стаж, внаслідок чого дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у видачі довідки, передбаченої Порядком №1098, є протиправними.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, підстав для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.