ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 951/553/24	Головуючий у 1-й інстанції Чапаєв Р.В. 	
Провадження № 33/817/59/25 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю:   захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Бойка П.В.,  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2024 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Як визнав суд, громадянин ОСОБА_1 21.07.2024 року о 17 год. 54 хв. на дорозі “Городище - Зарваниця — Бучач”, 1 км, Тернопільського району керував мопедом “Мустанг” без номерного знаку в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора “Drager Alcotest 6820” № 663 від 21.07.2024. Результат огляду 1,34 % проміле. Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.
       В апеляційній скарзі особа, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаної постанови Козівського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2024 року та закриття провадження у справі.
Звертає увагу, що місцевий суд допустився грубого порушення вимог закону, оскільки розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 .
Стверджує, що висновок суду першої інстанції про те, що 21 липня 2024 року о 17 год. 54 хв. будучи в стані алкогольного сп`яніння керував мопедом “Мустанг” автодорогою “Городище - Зарваниця - Бучач” є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, що підтверджується наявними у справі доказами, відеозаписом з реєстратора автомобіля поліцейських та відеозапису з боді камери поліцейського.
Вказує, що вищевказаною дорогою не їхав і в стані алкогольного сп`яніння не перебував.
Звертає увагу, що на місці зупинки працівниками поліції мопеда, що на околиці с. Городище, освідування щодо нього не проводилось та протокол не складався. 
Зазначає, що факт перебування ОСОБА_1 у тверезому стані вбачається з адекватної його поведінки під час спілкування з поліцейськими та відсутності у останнього жодної ознаки алкогольного сп`яніння.
Наголошує, що причиною складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення являлась не його винуватість, а грубі порушення вимог відповідної інструкції інспекторами поліції та фальшування ними доказів. 
       Просить скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2024 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Бойка П.В., який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2024 року та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПРТ № 103165, громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.07.2024 року о 17 год. 54 хв. на дорозі “Городище - Зарваниця — Бучач”, 1 км, Тернопільського району керував мопедом “Мустанг” без номерного знаку в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора “Drager Alcotest 6820” № 663 від 21.07.2024. Результат огляду 1,34 % проміле. 
В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовує твердження апелянта про те, що його не ознайомили з правами, передбаченими ст.268 КУпАП.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Зокрема, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом тестування на вміст алкоголю в організмі, в яких зафіксовано результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння,що становить 1, 34 проміле.
Зазначені документи підписані ОСОБА_1 , що фактично підтверджує його згоду з результатом проведеного огляду.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, на якому зафіксована причина зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , пов`язана з тим, що апелянт не використовував мотошолом, а також порушив обов`язок щодо керування транспортним засобом лише із номерним знаком.
       Оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції підтверджується, що працівниками поліції було виявлено мопед “Мустанг” без державних номерних знаків під керуванням ОСОБА_1 , який не користувався мотошоломом.
       Дане правопорушення було підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції.
       Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА №2652525 від 21.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП.        
       Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що після зупинки мопеда під керуванням водія ОСОБА_1 висловлено вимогу надати документи, а надалі під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені у останнього явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівники поліції запропонували йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора “Drager Alcotest 6820”, на що ОСОБА_1 погодився.
       Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест» 6820 виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 1,34 проміле, з чим останній погодився і не бажав проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.
       Аналізуючи доводи захисника про відсутність та невідповідність встановлених ознак алкогольного сп`яніння у водія, а відтак і відсутність підстав для проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає їх непереконливими, оскільки вони мають виключно суб`єктивніший характер оцінки апелянтом події і спростовуються дослідженими судом доказами у справі.
       Крім того, відповідно до змісту п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015  № 1452/735 встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння, які б давали підставу для проведення огляду на стан сп`яніння, віднесене до компетенції поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Незгода водія із наявністю в нього ознак сп`яніння не звільняє його від обов`язку, передбаченого п. 2.5. ПДР виконати вимогу поліцейського про проходження відповідного огляду.
       Стосовно доводів апелянта, що справу судом першої інстанції розглянуто у його відсутності, а також у відсутності його адвоката, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП участь правопорушника в розгляді справи за ч.1 ст. 130 не є обов`язковою. 
       Окрім того, як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_1 у судові засідання, не з`являвся, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
       Крім цього, звертаю увагу, що апеляційним судом відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову суду першої інстанції, тому він не позбавлений можливості реалізувати надані йому законом процесуальні права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
       Тому вказані доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції права на захист та інших процесуальних прав ОСОБА_1 не можуть бути безумовною підставою для скасування постанови суду з процесуальних підстав.
       Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.
Докази, якими суд обґрунтував доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є належними та допустимими, оскільки вони отриманні у передбачений законом спосіб, у тому числі у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Козівського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2024 р щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя