ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2723/25 Справа № 205/13217/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року         Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача: Новікової Г.В. 
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року (повний текст складено 05 грудня 2024 року у м. Дніпро) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 05.10.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. 
В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 25.08.2024 року має заборгованість в сумі 40 383,41 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 32 962,37 грн., заборгованість за простроченими відсотками 7 421,04 грн.
Враховуючи наведене банк просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 383,41 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2024 рокупозовні вимоги задоволено частково: стягнуто зі  ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 05.10.2011 р., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 32 962,37 грн.. а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 977,25 грн.
В апеляційній скарзі банк просить скасувати рішення суду першої інстанції як необґрунтоване в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 7 421,04 грн., в іншій частині залишити рішення суду без змін, стягнути з відповідача судові витрати.
Зокрема наголошує, що підписавши 05.10.2011 року Довідку про умови кредитуванння ОСОБА_1  погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які разом складають договір про надання банківських послуг. На підставі зазначеної довідки відповідачу, відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, яка згодом перевипускалась та на яку збільшувався кредитний ліміт. Відповідач не оспорювала умови кредитного договору, не заперечувала факт отримання картки та видачі кредитних кошті, а продовжувала користуватись ними, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами.
Звертає увагу, що матеріали справи містять підписану ОСОБА_1 заяву про приєднання до умов та правил надання послуг від 09.12.2021 року в якій встановлена базова процентна ставка. Атому вважає, що суд першої інстанції неправомірно прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, які почали нараховуватись після підписання заяви у 2021 році.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 40 383,41 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін. 
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови  в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, то відповідно до статті 367 ЦПК України законність рішення в іншій частині колегією суддів не перевіряється.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 32 962,37 грн. підлягають поверненню баку. Однак банк не надав доказів того, що сторонами погоджено розмір відсоткової ставки.
Із такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо відсотків за користування кредитними коштами не можливо погодитись з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 05.10.2011 року АТ КБ «ПриватБанк» із ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за договором SAMDN50000051076861 та анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій відповідач виразила згоду на те, що дана заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. (а.с.23,41)
Також позивачем надано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 09.12.2021 року та Паспорт споживчого кредиту від 09.12.2021 року, які містять підпис ОСОБА_1 .. 
За довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 старт карткового рахунку відбувся 05.10.2011 року, кредитний ліміт позичальнику встановлено 05.10.2011 року у сумі 2 000 грн., максимально ліміт був збільшений 09.12.2021 року до 32 000 грн. та зменшений до 00 грн. 26.12.2022 року. 
Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», за договором підписаним зі ОСОБА_1 , останній надавались кредитні картки Універсальна 05.10.2011 року зі строком дії до 02/15, 08.10.2014 року зі строком дії до 09/18, 08.10.2014 року зі строком дії до 09/18, 04.09.2018 року зі строком дії 08/22 та кредитна картка Універсальна mini 01.12.2011 зі строком дії до 09/15 . 
Відповідно до наданих банком розрахунків, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 25.08.2024 року складає 40 383,41 грн., з яких: 32 962,37 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 7 421,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками 
Також матеріали справи містять банківську виписку по рахунку ОСОБА_1 за договором №б/н, з якої вбачається наявність заборгованості станом на 04.09.2024 року у розмірі 40 383,41 грн. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено погодження сторонами розміру відсотків за користування кредитними коштами.
Між тим висновок суду в частині того, що відповідачем не було узгоджено сплату процентів за користування кредитом, які банк просив стягнути станом на 25.08.2024 року, суперечить обставинам справи.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
    Як передбачено ч.1 ст.627 та ч.1 ст.628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
     Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
     Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
     Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
З наданої банком довідки про умови кредитування від 05.10.2011 року, яка підписана ОСОБА_1 , вбачається погоджена сторонами базова процентна ставка 2,5 % та 10 % річних. Також у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 09.12.2021 року, яка підписана ОСОБА_1 зазначено розмір процентної ставки для карт Універсальна – 42 %, аналогічне відображено і у паспорті споживчого кредиту від 09.12.2021 року. 
Таким чином відповідачка була ознайомлена із розміром процентної ставки та погодилася із ним, а отже сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом, який повинен застосовуватися при розрахунку заборгованості за кредитним договором.
Із виписки за договором №б/н на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що баланс на кінець періоду склав 40 383,41 грн. тобто дорівнював сумі загальної заборгованості, вказаної у розрахунку станом на 25.08.2024 року з якої 7 421,04 грн. склали прострочені відсотки, а 32 962,37 грн. – тіло кредиту.
Зазначена документація є належними та допустимими доказами отримання відповідачем кредиту після погодження сторонами відсотків за його користування.
Таким чином, сторонами погоджено розмір процентної ставки за кредитним договором, а тому рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у цій частині не відповідає обставинам справи.
    Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в стягненні заборгованості по процентах за користування кредитом та ухваленню в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.
    Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення в частині вирішення спору щодо стягнення процентів за користування кредитом не відповідає встановленим обставинам, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню у цій частині з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 7 421,04 грн.
Згідно частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню у повному обсязі, тому розмір сплаченого ними судового збору при зверненні до суду з цим позовом та при поданні апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на користь банку у розмірі 6 056 грн.(2 422,40 грн. + 3 633,60 грн.). Відповідно рішення суду першої інстанції в частині стягнутої суми судового збору слід змінити з 1 977,25 грн. на 6 056 грн..
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 40 383,41 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити. 
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом  задовольнити.
     Стягнути зі  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»  заборгованість по відсотках за користування кредитом від 05.10.2011 року станом на 25.08.2024 року у розмірі 7 421,04 грн.. 
Змінити розмір судового збору, стягнутого зі  ОСОБА_1  накористь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з «1 977,25 грн.» на «6 056 грн.».
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

 Судді: