ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/7689/24                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 березня 2025 року                                                                                         м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Єгорової Н.М.,
суддів                              - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,  
ВСТАНОВИЛА :
У травні 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати йому компенсації втрати частини грошових доходів за період з 06 червня 2016 року по 27 квітня 2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 06 червня 2016 року по 27 квітня 2024 року, виплаченої 27 квітня 2024 року на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року у справі №620/7282/22;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити на його користь компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 06 червня 2016 року по 27 квітня 2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 06 червня 2016 року по 27 квітня 2024 року, виплаченої 27 квітня 2024 року на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року у справі №620/7282/22.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року позов задоволено повністю:
- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 06 червня 2016 року по 27 квітня 2024 року у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення;
- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 06 червня 2016 року по 27 квітня 2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не враховано доводи відповідача викладені у відзиві.
Зверну увагу на те, що судом першої інстанції не враховано, що передбачені законодавством про працю норм її оплати і порядок вирішення спорів щодо оплати праці не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб.
Додатково зазначив про те, що Північно-Східне територіальне управління внутрішнього аудиту перебуває на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 тому нарахування грошового забезпечення здійснювалося саме третьою особою, а відповідач лише здійснював його виплату з урахуванням поданих документів.
Додатково зверну увагу суду на порушення позивачем строку звернення до суду встановленого ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 06 червня 2016 року по 27 квітня 2018 року проходив службу у Північно-Східному територіальному управлінні внутрішнього аудиту, який перебував на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року по справі №620/7282/22 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 06 червня 2016 року по 27 квітня 2018 року.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 06 червня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а за період з 01 березня 2018 року по 27 квітня 2018 року включно з урахуванням вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року, відповідач 27 квітня 2024 року перерахував на рахунок позивача кошти в сумі 72665,07 грн.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що несвоєчасне нарахування належних сум та остаточний розрахунок з позивачем відбулися з вини відповідача, позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон №2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок - № 159).
Відповідно до ст. 1 Закону №2050-III, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 Закону №2050-III передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно з ст. 3 Закону №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Приписами ст. 4 Закону №2050-III закріплено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до п. 1 Порядку № 159, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
За змістом п.п. 2, 3 Порядку № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. 
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).
Пунктом 4 Порядку № 159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Як встановлено судом, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року у справі №620/7282/22 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 06 червня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а за період з 01 березня 2018 року по 27 квітня 2018 року включно з урахуванням вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виконання даного рішення суду нарахована та повністю виплачена позивачу індексації грошового забезпечення 27 квітня 2024 року.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що на день виключення зі списків особового складу військової частини з позивачем здійснено всі необхідні розрахунки, з якими він був згоден рапортів чи клопотань не подавав.
Колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта, оскільки Верховний Суд вже викладав правові висновки щодо застосування норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ, зокрема у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19, правовідносини у якій в частині цих позовних вимог є подібними до правовідносин у справі, що розглядається.
Ухвалюючи постанову у справі №240/11882/19, Верховний Суд виходив із аналізу норм Закону №2050-ІІІ, відповідно до ст. 2 якого, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі №2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).
На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 березня 2023 року у справі № 620/7687/21, застосовуючи висновок Верховного Суду у справі №240/11882/19, з урахуванням наявності факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення, зокрема за заявлений у цій справі період, у зв`язку з бездіяльністю власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, дійшов висновку, що така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.
Крім того, як зазначив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 825/2023/16, основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини грошового забезпечення (індексації).
Щодо доводів апелянта про порушення позивачем строку звернення до суду встановленого ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1).
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2).
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5).
Як встановлено судом першої інстанції, 27 квітня 2024 року на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року по справі №620/7282/22 відповідачем нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 06 червня 2016 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 72665,07 грн, водночас останнім подано через систему "Електронний суд" 27 травня 2024 року позовну заяву до Чернігівського окружного адміністративного суду позовну заяву, що свідчить про помилковість доводів апелянта про порушення позивачем строку звернення до суду.
Щодо доводів апелянта про те, що Північно-Східне територіальне управління внутрішнього аудиту перебуває на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак нарахування грошового забезпечення здійснювалося саме третьою особою, а відповідач лише здійснював виплату з урахуванням поданих документів, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року у справі №620/7282/22 зобов`язано саме ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язано нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 06 червня 2016 року по 28 лютого 2018 року. 
Відповідно до виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 27 квітня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 перераховано кошти з призначенням платежу: індексація грошового забезпечення за період з 06 червня 2016 року по 27 квітня 2018 року за постановою Шостого апеляційного адміністративного суду.
Таким, чином на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року у справі №620/7282/22 нарахування та виплату індексації за період з 06 червня 2016 року по 27 квітня 2018 року позивачу здійснював безпосередньо ІНФОРМАЦІЯ_2 , що спростовує доводи апелянта про відсутність підстав для задоволення позову.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Н.М. Єгорова

Судді                                                                                          Є.О Сорочко

                                                                                                    Є.В. Чаку