ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 р. 	Справа № 520/22588/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2024, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 27.09.24  по справі № 520/22588/24
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                       
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просив суд:
- визнати незаконним та скасувати рішення від 21.08.2024 № 183950004370 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у перерахунку пенсії із 01.02.2022 із розрахунку 90 відсотків від заробітної плати (грошового забезпечення), визначеної у довідці Кіровоградської обласної прокуратури від 17.06.2024 №21-141вих24;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, код ЄДРПОУ 14099344) провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років з 01.02.2022 з урахуванням раніше проведених виплат, виходячи з передбаченого ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001) розрахунку 90 відсотків від заробітної плати (грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу, надбавки за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, згідно довідки Кіровоградської обласної прокуратури від 17.06.2024 №21-141вих24 у сумі 113100,00 грн та здійснювати виплати, з урахуванням перерахунку, вказаної пенсії у повному обсязі без обмеження її максимального розміру, без обмеження розміру заробітної плати для перерахунку пенсій, без оподаткування та нарахування військового збору та у разі підвищення заробітної плати працівникам прокуратури проводити подальші перерахунки пенсії та її виплати незалежно від того, чи припинено роботу на час перерахунку пенсії або вона продовжується.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки Кіровоградської обласної прокуратури від 17.06.2024 № 21-141 вих. 24, оскільки на переконання позивача, право на отримання пенсії у розмірі 90% від суми місячного заробітку без обмеження максимальним розміром він набув на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі № 480/8740/21, а в силу правової позиції Верховного Суду, викладеної у рішенні від 04.02.2019 у зразковій справі № 240/5401/18, відсотки, які були визначені при призначенні пенсії, повинні зберігатись і в подальшому при проведенні перерахунку.
Стверджував, що приписи частини 2 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі – Закон № 1697-VII) стосуються виключно призначення пенсій працівникам органів прокуратури у розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати у разі реалізації ними такого права після набрання чинності цим Законом, водночас, при перерахунку пенсії пенсіонерам органів прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто, у випадку позивача стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі – Закон № 1789-ХІІ).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 по справі № 520/22588/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення від 21.08.2024 №183950004370 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у перерахунку пенсії із 01.02.2022 із розрахунку 90 відсотків від заробітної плати (грошового забезпечення), визначеної у довідці Кіровоградської обласної прокуратури від 17.06.2024 №21-141вих24.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, код ЄДРПОУ 14099344) провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років з 01.02.2022 з урахуванням раніше проведених виплат, виходячи з передбаченого ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001) розрахунку 90 відсотків від заробітної плати (грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу, надбавки за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, згідно довідки Кіровоградської обласної прокуратури від 17.06.2024 № 21-141вих24 у сумі 113100,00 грн. та здійснювати виплати, з урахуванням перерахунку, вказаної пенсії у повному обсязі без обмеження її максимального розміру, без обмеження розміру заробітної плати для перерахунку пенсій, без оподаткування та нарахування військового збору та у разі підвищення заробітної плати працівникам прокуратури проводити подальші перерахунки пенсії та її виплати незалежно від того, чи припинено роботу на час перерахунку пенсії або вона продовжується.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344).
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 по справі № 520/22588/24 в повному обсязі та ухвалити нове рішення суду, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що оскільки положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001) в частині, що визначала максимальне відсоткове значення місячного заробітку для обрахунку пенсії - 90%, втратили чинність 01.10.2011, нормою права, яка підлягає застосуванню при проведенні перерахунку пенсії працівникам органів прокуратури станом на 13.08.2024 (дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії) є стаття 86 Закону № 1697-VII, якою передбачено встановлення розміру пенсії - 60 відсотків заробітної плати, у зв`язку з чим у пенсійного органу відсутні підстави для визначення відсоткового показника заробітної плати для обрахунку пенсії на рівні 90%. 
З посиланням на абзац 6 частини 15 статті 86 Закону № 1697-VII та статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), відповідно до якого максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, стверджував про відсутність правових підстав для виплати позивачу пенсії без обмеження її граничним розміром. 
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, однак надав до суду клопотання про закриття апеляційного провадження.
В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що судом апеляційної інстанції при відкритті апеляційного провадження за повторно поданою апеляційною скаргою відповідача не надано належної оцінки підставам пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки конкретних та поважних причин фізичної неможливості подачі повторної апеляційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 у справі № 520/22588/24 до суду апеляційної інстанції у період з 05.11.2024 по 13.11.2024 в апеляційній скарзі не зазначено, як і не наведено конкретних та поважних причин, які об`єктивно перешкоджали вчасно підписати та подати апеляційну скаргу у встановлений законом спосіб.
Зауважив, що відповідно до офіційних відомостей, які наявні в Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/), а також розміщених на веб-порталі Судова влада України (https://court.gov.ua) вбачається, що у період з 22.02.2022 до 28.10.2024 та в подальшому до 14.11.2024 ГУ ПФУ в Харківській області через визначених представників проводило та проводить постійну та безперервну роботу з представництва в судах інтересів адміністративного органу у період оголошеного воєнного стану в державі у 2024 році, однак з незрозумілих причин, усунення недоліку первинно поданої апеляційної скарги, яка не була підписана уповноваженою особою, зайняло у відповідача 10 днів, у зв`язку з чим, стверджував, що апеляційне провадження у справі № 520/22588/24 відкрите за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 необхідно закрити як помилково відкрите.
Враховуючи викладене просив, закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.11.2024 (вихідний номер реєстрації 2000-0805-7/196888) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 у справі № 520/22588/24.
20.01.2025 до канцелярії Другого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі № 520/22588/24 співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що зі змісту оскаржуваного позивачем рішення від 21.08.2024 №183950004370 та апеляційної скарги від 11.11.2024 (вихідний номер реєстрації 2000-0805-7/196888) у справі № 520/22588/24 вбачається, що органи Пенсійного фонду України свідомо та безпідставно обмежують позивачу у перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням, однак, враховуючи те, що спірне рішення приймалось саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, вважає наявними підстави для залучення останнього до участі у справі в якості співвідповідача.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років в органах прокуратури.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі № 480/8740/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року N 1789-XII. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року N 1789-XII з 10.06.2021 (з дня звернення за пенсією) з урахуванням загального стажу 22 роки 4 місяці, у тому числі спеціального стажу роботи на прокурорсько-слідчих посадах - 20 років 4 дні, у розмірі 90% від суми місячного заробітку згідно з довідкою Кіровоградської обласної прокуратури від 24.12.2020 № 21-139вих-20 та забезпечити виплату призначеної пенсії без обмеження її максимального розміру.
На час призначення пенсії позивачу за вислугою років його стаж роботи на посадах прокурора складав більше 20 років.
З 01.01.2022 підвищився розмір заробітної плати працівникам прокуратури та відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру» у позивача виникло право на перерахунок пенсії.
У зв`язку із цим, 20.07.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо проведення перерахунку пенсії згідно ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001) на підставі додатково поданих документів - довідки, виданої Кіровоградською обласною прокуратурою від 17.06.2024 № 21-141вих24.
Заява позивача від 20.07.2024 залишилась не розглянутою відповідачем.
13.08.2024 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо проведення перерахунку пенсії згідно ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001) на підставі додатково поданих документів - довідки, виданої Кіровоградською обласною прокуратурою від 17.06.2024 №21-141вих24.
За наслідками розгляду заяви позивача від 13.08.2024, рішенням від 21.08.2024 №183950004370 у проведені перерахунку пенсії позивачу відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову в перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 як пенсіонер органів прокуратури з 10.06.2021 мав право на призначення та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року N 1789-XII (з дня звернення за пенсією), яка діяла на момент призначення пенсії позивачу та визначала розмір пенсії у 90% від суми місячного заробітку, а відповідач протиправно застосував частину другу статті 86 Закону № 1697-VII, якою врегульовано правовідносини з призначення пенсії, а не її перерахунку, що не є тотожним поняттям (процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення), що унеможливило реалізацію права ОСОБА_1 , на належне соціальне забезпечення.
З рахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.02.2019 у зразковій справі № 240/5401/18, відповідно до якої відсотки, які були встановлені при призначенні пенсії, повинні зберігатись і в подальшому при проведенні перерахунку, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1789-ХІІ у розмірі 90 % від заробітної плати (грошового забезпечення), визначеної у довідці Кіровоградської обласної прокуратури від 17.06.2024 №21-141вих24.
З посиланням на частину 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, врахувавши рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі № 480/8740/21, яке набуло чинності 14.03.2022, суд зазначив, що при перерахунку пенсії також не може застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії.
Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.02.2022 з урахуванням раніше проведених виплат, виходячи з передбаченого ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001) розрахунку 90 відсотків від заробітної плати (грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу, надбавки за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, згідно довідки Кіровоградської обласної прокуратури від 17.06.2024 № 21-141вих24 у сумі 113100,00 грн та здійснювати виплати, з урахуванням перерахунку, вказаної пенсії у повному обсязі без обмеження її максимального розміру, без обмеження розміру заробітної плати для перерахунку пенсій, без оподаткування та нарахування військового збору та у разі підвищення заробітної плати працівникам прокуратури проводити подальші перерахунки пенсії та її виплати незалежно від того, чи припинено роботу на час перерахунку пенсії або вона продовжується.
Надаючи оцінку клопотанню ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Вимоги до форми та змісту апеляційної скарги встановлено статтею 296 КАС України, строки подання скарги – статтею 295 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Матеріалами справи підтверджено, що оскаржуване рішення по справі було прийнято у порядку спрощеного провадження без виклику сторін 27.09.2024, а тому строк на апеляційне оскарження такого спливав би 27.10.2024. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа, копію зазначеного рішення доставлено до електронного кабінету ГУ ПФУ в Харківській області 27.09.2024 о 18:10.
Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 251 КАС України якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Таким чином, датою вручення оскаржуваного рішення відповідачу слід вважати 30.09.2024 (наступний робочий день).
Вперше апеляційна скарга подана до суду 29.10.2024, тобто, в межах 30-денного строку з дня коли відповідач отримав повний текст оскаржуваного рішення, однак, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2024 апеляційну скаргу було повернуто скаржнику, оскільки вона не підписана особою, яка має право звертатися до суду від імені відповідача.
Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Як вбачається з довідки про доставку електронного листа, копію ухвали про повернення апеляційної скарги було доставлено апелянту 04.11.24 о 21:04 (неробочий час), а тому датою вручення слід вважати 05.11.2024 (наступний робочий день).
Відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. 
13.11.2024 відповідач, скориставшись своїм правом на повторне звернення з апеляційною скаргою, подав до канцелярії Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
На виконання положень частини 2, 3 статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Отже, суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).
Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.
Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку апеляційного оскарження суд має надати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого статтею 295 КАС України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги до дати повторного звернення з апеляційною скаргою тощо.
Так, Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21 дійшов висновку, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження в разі повторного подання апеляційної скарги, може бути поновлено у разі дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
- повторне подання апеляційної скарги відбулось у межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або впродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржник продемонстрував добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження і вжив усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції та не могли бути усунуті скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
Колегією суддів встановлено, що у спірних правовідносинах відповідач звернувся з апеляційною скаргою вдруге у місячний термін з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги. При цьому первісне подання апеляційної скарги відбулося у межах встановленого строку апеляційного оскарження. Обставини цієї справи, зокрема те, що при первинному зверненні скаржник сплатив судовий збір, є свідченням того, що відповідач намагався вчинити усі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для реалізації свого права на апеляційне оскарження, а відтак у суду апеляційної інстанції були відсутніми підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.
Аналогічні правові висновки, викладено у постанові Верховного Суду від 29.08.2024 по справі № 480/3973/23, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Також, колегія суддів враховано положення частини 1 статті 305 КАС України, згідно з якою суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо:
1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;
2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;
3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що помилкове (на переконання позивача) поновлення строку на апеляційне оскарження не є підставою для закриття апеляційного провадження у розумінні статті 305 КАС України.
З огляду на викладене, доводи позивача про безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження та помилкове відкриття апеляційного провадження, підлягають відхиленню як необґрунтовані.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати.
Згідно з пунктами 1 та 2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 (зі змінами), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Відповідно до пункту 7 вказаного Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Таким чином, на утворений ПФУ в установленому порядку територіальний орган покладається обов`язок розгляду заяви особи про призначення та перерахунок пенсії.
Колегією суддів встановлено, що оскаржуване рішення від 21.08.2024 № 183950004370 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії на підставі наданої довідки від 17.06.2024 № 21-14 ГУ ПФУ в Харківській області не приймалося, оскільки заяву позивача за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області, що визнається позивачем виходячи зі змісту поданого ним клопотання від 20.01.2025 про залучення співвідповідача.
При цьому, відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області судом першої інстанції залучено не було.
Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін “суб`єкт владних повноважень” означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1  статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).
30 березня 2021 року набрала чинності Постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про відмову у перерахунку пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області.
Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах щодо визнання протиправним та скасування рішення № 183950004370 від 21.08.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі наданої довідки від 17.06.2024 № 21-14 та зобов`язання вчинити дії щодо проведення перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.02.2022 з урахуванням раніше проведених виплат, виходячи з передбаченого статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001) з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати (грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу, надбавки за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, згідно довідки Кіровоградської обласної прокуратури від 17.06.2024 №21-141вих24 у сумі 113100,00 грн є Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про перерахунок пенсії та прийняв рішення про відмову. 
Проте, як зазначалось вище, вказані позовні вимоги заявлено позивачем лише до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, тобто до неналежного відповідача і лише під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 заявив клопотання про залучення вказаної особи в якості співвідповідача.
З приводу наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1  статті 48 КАС України  суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.
Частиною 3  статті 48 КАС України  передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (частина 4  статті 48 КАС України).
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду першої інстанції є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності. 
Колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.
Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені    КАС України.
За правилами частини 7 статті 48 КАС України заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.
Зокрема, залучення такої особи на стадії апеляційного розгляду справи позбавило би залученого відповідача можливості користуватися своїми процесуальними правами, гарантованими  КАС України  в суді першої інстанції, що є порушенням принципу рівності сторін.
Така правова позиція щодо застосування норм процесуального права зокрема була висловлена Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 у справі № 2040/5355/18.
Крім того, колегія суддів зауважує, що позовні вимоги заявляє позивач, водночас адміністративний суд може, якщо вважатиме за потрібне, застосувати інший, аніж той, який зазначив позивач, спосіб захисту його прав та інтересів, який не суперечитиме закону і забезпечуватиме їхній ефективний захист. Вибір/застосування способу захисту порушених прав та інтересів детермінується через призму суті порушеного (суб`єктивного) права в рамках правовідносин, з яких виник спір. 
Тож результативним обраний спосіб захисту порушеного права (у контексті цього спору) буде тоді, коли існуватиме взаємозв`язок між порушенням (суб`єктивного права особи) та (дозволеним, прийнятним) способом його захисту, водночас останній сприятиме вичерпному його поновленню. Однією з умов для досягнення такого результату є визначення належного відповідача/відповідачів за позовом, адже від цього значною мірою теж залежить та ж таки ефективність захисту порушеного права (втілена у процедурі виконання судового рішення). 
З огляду на викладене, враховуючи предмет даного позову, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог процесуального  закону, вирішуючи спір про визнання протиправним та скасування рішення № 183950004370 від 21.08.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки Кіровоградської обласної прокуратури від 17.06.2024 №21-141вих24, не з`ясував належність відповідача у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.
Матеріали справи не містять жодних доказів того, що суд першої інстанції запропонував позивачу здійснити заміну неналежного відповідача на належного або залучити до участі у справі другого відповідача. Крім того, суд першої інстанції взагалі здійснив розгляд справи за відсутності у її матеріалах копії оскаржуваного позивачем рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи та не здійснивши заміну неналежної сторони, яка, в силу обмежень, встановлених статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову.
З огляду на викладене, враховуючи відсутність повноважень у суду апеляційної інстанції щодо заміни відповідача на належного або залучення в якості співвідповідача, клопотання позивача про залучення Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області в якості співвідповідача задоволенню не підлягає. 
Відповідно до пункту 4 частини 1  статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Одночасно колегія суддів роз`яснює позивачу його право повторно звернутися з адміністративним позовом до належного відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
При цьому, слід звернути увагу апелянта на те, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягало у не вирішенні питання заміни неналежного відповідача або залучення другого відповідача призвело до відмови у задоволенні позову саме з вищенаведених підстав та мотивів, що в свою чергу не свідчить про пропуск позивачем строку звернення до суду у разі звернення з адміністративним позовом до належного відповідача.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

          У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження – відмовити.
          У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області в якості співвідповідача – відмовити.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 по справі № 520/22588/24 - скасувати. 
Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Я.М. Макаренко