ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 січня 2025 року           справа №200/4924/24 

м. Дніпро

 Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі № 200/4924/24 (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                              У С Т А Н О В И В:       

У липні 2024 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУ ПФУ, відповідач), в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність яка полягає у відмові в призначенні пенсії за вислугу років за п. “а” ст. 12 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб”, з врахуванням пільгового стажу для призначення пенсії 28 років 11 місяців 18 днів; - скасувати рішення про відмову в призначені пенсії від 30.05.2024 № 2707017878; - зобов`язати призначити пенсію за вислугу років, з дати звернення із заявою про призначення пенсії, відповідно до п. “а” ст. 12 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей”, на підставі пільгової вислуги років для призначення пенсії з урахуванням 28 років 11 місяців та 18 днів.
На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається   на те, що за період служби в ОВС він здобув стаж у календарному обчисленні в розмірі - 20 років 09 місяців 16 днів, у пільговому обчисленні – 28 років 11 місяців 18 днів, а тому має право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. “а” ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” № 2262-XII.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі № 200/4924/24 позов задоволено частково, внаслідок чого скасовано рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначені пенсії від 30.05.2024 № 2707017878. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, з дати звернення із заявою про призначення пенсії, відповідно до п. “а” ч. 1 ст. 12 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей”, на підставі пільгової вислуги років для призначення пенсії з урахуванням 28 років 11 місяців та 18 днів. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.      
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.    
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 02.01.2001.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі № 200/6670/23 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в оформленні подання на пенсію за вислугу років та направлення його до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту “а” частини 1 статті 12 закону України “Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб”. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України підготувати та направити документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 , до відповідного органу Пенсійного фонду України згідно з пунктом “а” частини 1 статті 12 Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб”, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 “Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, відповідно до вислуги років, яка становить в пільговому обчисленні – 28 років 11 місяців 18 днів. У задоволенні іншої частини позовних вимог  відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі № 200/6670/23 залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі № 200/6670/23  залишено без змін.
У зазначеному  рішенні суд першої інстанції вказав  про наявність у позивача права на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Згідно з копією наказу Міністерства внутрішніх справ України від 29.07.2014 № 1429 о/с (по особовому складу) установлено, що майора міліції ОСОБА_1 відповідно до Положення про проходження служби рядовим і  начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).
Відповідно до копії наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 05.09.2014 № 333 о/с (по особовому складу) установлено, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, вирішено вважати вислугу років на 29 липня 2014 року майору міліції ОСОБА_1 який наказом МВС України від 29.07.2014 № 1436 о/с звільнений з органів внутрішніх справ за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу) у запас Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ: у календарному обчисленні - 20 років 09 місяців 16 днів, у пільговому обчисленні - 28 років 11 місяців 18 днів.
Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 16.12.2021 № 13 о/с лк (по особовому складу) вирішено внести зміни до наказу ГУМВС України в Донецькій області від 05.09.2014 № 333 о/с в частині оголошення вислуги років майору міліції ОСОБА_1 (М-020306) начальника відділу карного розшуку Краматорського міського відділу. Вважати підставою для звільнення його з органів внутрішніх справ наказ МВС України від 29.07.2014 № 1429 о/с.
Відповідно до довідки Головного управління МВС України в Донецькій області від 24.12.2021 № 425 лк установлено, що ОСОБА_1 , дійсно проходив службу в Збройних Силах України в період з 01.07.1993 до 09.12.1994, в органах внутрішніх справ з 21.03.1995 до 29.07.2014. Зазначено, що наказом МВС України від 29.07.2014 № 1429 о/с ОСОБА_1 був звільнений зі служби в ОВС за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу) у запас Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 29 липня 2014 року. Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 05.09.2014 № 333 о/с ОСОБА_1 оголошена вислуга років, яка на день звільнення склала: у календарному обчисленні - 20 років 9 місяців 16 днів, у пільговому - 28 років 11 місяців 18 днів.
За наслідками  розгляду заяви ОСОБА_1  про призначення пенсії за вислугу років, яка надійшла від Міністерства внутрішніх справ відділу координації пенсійних питань від 24.05.2024 №2622/5 Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 30.05.2024 № 2707017878.
Указаним рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю: - необхідної календарної вислуги років, передбаченої пунктом “а” статті 12 Закону №2262; - недосягненням на день звільнення заявником 45-річного віку, передбаченого пунктом “б” статті 12 Закону №2262. Зазначено, що в пакеті документів для призначення пенсії за вислугу років, а саме в поданні про призначення пенсії від 21.05.2024 №1560, в грошовому атестаті 04.09.2023 №163 та наказом від 05.09.2014 №333 о/с, вислуга років в пільговому обчисленні станом на 29.07.2014 складає 28 років 11 місяців 18 днів, у тому числу календарна вислуга років - 20 років 09 місяців 16 днів (рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31.01.2024 у справі №200/6670/23).
До суду надана копія трудової книжки позивача НОМЕР_2 , в якій наявні записи: № 3-4 щодо роботи позивача у період з 21.03.1999 по 29.07.2014 в органах внутрішніх справ в Краматорському МВ ГУМВС України в Донецькій області. 
Відповідач надав до суду копію заяви про призначення пенсії за вислугу років, яка надійшла від Міністерства внутрішніх справ відділу координації пенсійних питань від 24.05.2024 №2622/5.
Позивач надав до суду копію свого послужного списку.
Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови в призначенні пенсії на підставі п. “а” ч. 1 статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Відповідно до п. “а” ч. 1 ст. 12 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі – Закон № 2262-XII), у редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби, було передбачено, що пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону;
Відповідно до п. “а” ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-XII у чинній редакції встановлено, що пенсія за вислугу років призначається: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Відповідно до ст. 17-1 Закону № 2262-XII, у редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби, було передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 17-1 Закону № 2262-XII у чинній редакції встановлено, що порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей” (далі – Постанова № 393), у редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби, було визначено періоди, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Відповідно до п. 3 Постанови № 393, у редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби, були передбачені певні періоди, які зараховується на пільгових умовах до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах.
Згідно з п. 3 Постанови № 393, у редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022, передбачено зараховується певних періодів на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
Верховний Суд у постанові від 10 червня 2024 року у справі № 260/4588/23 зазначив, що моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення позивача зі служби.
Отже, для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту “а” ч. 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022.
Судом встановлено, що  на час звільнення позивача зі служби, діяла редакція Порядку № 393, яка передбачала пільгове зарахування вислуги років для призначення пенсій.
Відтак позивач набув право на отримання пенсії за вислугою років відповідно до пункту “а” ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, оскільки вислуга років у пільговому обчисленні стажу його служби на день звільнення становить 28 років 11 місяців 18 днів.
Наведене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові від 15 квітня 2024 року справі № 140/11144/23.
Посилання відповідача на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 31 серпня 2023 року у справі 200/4951/22 як на підставу для обґрунтування правомірності в призначенні пенсії суд вважає помилковим, оскільки у вказані справі особа звільнилася зі служби після внесення відповідних змін до п. 3 Постанови № 393.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення і наявність підстав для його скасування.
Також суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Частиною 4 ст. 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
За таких обставин, на думку суду, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача, оскільки виконано всі умови, визначені законом для призначення йому пенсії, і прийняття такого рішення не передбачає права діяти на власний розсуд в іншій спосіб, позовна вимога в частині зобов`язання призначити пенсію також має бути задоволена.
Правильність застосування наведеного способу захисту порушеного права позивача підтверджується практикою Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23 вересня 2021 року у справі № 227/4273/16-а і в рішенні від 21 квітня 2021 року у справі № 360/3611/20.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.  
Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.  
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі № 200/4924/24 - залишити без задоволення.                                 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі № 200/4924/24 - залишити без змін.                                      
Повне судове рішення складено 23 січня 2025  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.В. Сіваченко