ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року	Львів	Справа № 300/1963/24 пров. № А/857/20545/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді Сеника Р.П.,
суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,
з участю секретаря судового засідання Волчанського А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у справі № 300/1963/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськ теплогенерація» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

суддя у І інстанції – Бобров Ю.О.,
дата ухвалення рішення – 26.06.2024,
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,
дата складення повного тексту рішення – 08.07.2024,

ВСТАНОВИВ:
18.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськ теплогенерація» (далі – позивач, ТОВ «Івано-Франківськ теплогенерація») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі – відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.12.2023 №014936/0701 та №014938/0701.
Позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам законодавства, а тому є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки, висновок податкового органу, викладений в акті перевірки, про нібито допущені Товариством порушення Податкового кодексу України ґрунтується виключно на припущеннях.
Так, ТОВ «Івано-Франківськ теплогенерація» на письмову вимогу ГУ ДПС в Івано-Франківській області проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей та складено інвентаризаційні описи. За результатами інвентаризації не виявлено нестач чи надлишків. Акт інвентаризації є єдиним встановленим законом доказом наявності майна та використання його в господарській діяльності підприємства. Це повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.02.2020 у справі №807/1556/17.
Вказані інвентаризаційні описи та інші бухгалтерські документи на вимогу посадових осіб податкового органу були направлені до ГУ ДПС в Івано-Франківській області. Вимога податкового органу щодо проведення інвентаризації за присутності фахівців, які проводили перевірку, не ґрунтується на чинному законодавстві. Тому, як наслідок, висновок акта податкової перевірки від 13.11.2023 №12738/09-19-07-01/4377859 зроблено за формальними ознаками та є безпідставним. 
У зв`язку з вказаним, оскаржувані податкової повідомлення-рішення від 13.12.2023 №014936/0701 та №014938/0701 є протиправними та підлягають скасуванню. Просить задовольнити позов повністю з вказаних вище підстав.   
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі №300/1963/24 позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 13.12.2023 №014936/0701; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 13.12.2023 №014938/0701; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськ теплогенерація» 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень сплаченого судового збору.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначено, що всупереч вимогам пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі – ПК України) до завершення перевірки товариством не виконані вимоги щодо проведення інвентаризації основних фондів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей позивача в присутності посадових осіб відповідача, які проводили перевірку. Крім того, до завершення перевірки не надано інформації про матеріально-відповідальних осіб у позивача, накази про їх призначення, договори із відповідальними особами, документи на внутрішнє переміщення, накладні щодо використаних матеріалів при виконанні робіт, прибуткові та видаткові документи на активи здані в бухгалтерію, що всі інші цінності, які надійшли в бухгалтерію оприбутковані, а ті що вибули, списані та будь-які інші документи, в результаті чого неможливо підтвердити фактичну наявність запасів у позивача про що контролюючим органом складено відповідний акт.
Крім того, контролюючий орган зауважив про недоліки наданих позивачем інвентаризаційних описів.
Щодо використання у власній господарській діяльності автомобіля Mercedec-Benz моделі GLS 400 d 4MATIC, то до перевірки відповідні документи надано не було
Апелянт просив скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у цій справі та прийняти нове про відмову у задоволенні позову повністю.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому з вимогами апеляційної скарги не погоджується. Зазначено, що контролюючому органу, а також до матеріалів справи представлено усі документи, які підтверджують фактичну наявність товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Івано-Франківськ теплогенерація» та їх використання в господарській діяльності платника податку.
Щодо участі посадових (службових) осіб контролюючого органу, які проводять перевірку, то така у проведенні інвентаризації не є обов`язковою, оскільки норми Податкового кодексу України не передбачають такого права контролюючого органу та не передбачають у платника податків обов`язку залучати контролюючий орган до проведення інвентаризації.
Вимога податкового органу про проведення інвентаризації за присутності фахівців податкового органу не передбачена чинним законодавством України.
У контексті наведених обставин, ТОВ «Івано-Франківськ теплогенерація» вважає, що висновок акту перевірки від 13.11.2023 №12723/09-19-07-01/43778591 зроблено не на підставі встановлення об`єктивних обставин, а з метою притягнення сумлінного платника податків до відповідальності за формальними ознаками.
У зв`язку з наведеним, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 13.12.2023 №014936/0701 та №014938/0701 є такими, що прийняті з порушенням закону, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.
Позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Представник апелянта в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав повністю, просив її вимоги задовольнити, а рішення суду першої інстанції від 26.06.2024 у цій справі – скасувати.
Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив повністю, просив у її задоволенні відмовити повністю та рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи із такого.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при декларуванні за серпень 2023 року від`ємного значення з ПДВ, правомірно задекларований показник від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації) на загальну суму 871599,00 грн., в тому числі за серпень 2023 року на суму 871599,00 грн., а тому також правомірно розраховано податкове зобов`язання з ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету (рядок 18 Декларації) всього на суму 1281580,00 грн., в тому числі за серпень 2023 року – на суму 1281580,00 грн.
Як наслідок, безпідставним є нарахування позивачу податкових зобов`язань встановлених податковими повідомленнями-рішеннями від 13.12.2023: №014936/0701 відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 1601975,00 грн., у тому числі за основним платежем – на 1281580,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями – на 320395,00 грн. та №014938/0701, відповідно до якого зменшене від`ємне значення, що зараховується до податкового кредиту наступного звітного періоду за серпень 2023 року в сумі 871599,00 грн.
Суд першої інстанції також проаналізував інші дані, вказані в акті перевірки Товариства від 13.11.2023 №12738/09-19-07-01/43778591. Разом з тим, вони, у підсумку, суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та дослідженим в судовому засіданні доказам та не підтверджують протиправність дій позивача. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 13.12.2023 №014936/0701 та №014938/0701, тому позов задоволено повністю.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Івано-Франківськ теплогенерація» зареєстроване як суб`єкт господарювання – юридична особа, код в ЄДРПОУ – 43778591 (а.с. 5, 209).
У період з 31 жовтня по 06 листопада 2023 року відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Івано-Франківськ теплогенерація» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого до відшкодування у попередніх звітних періодах. 
За результатами перевірки складено акт від 13.11.2023 №12738/09-19-07-01/43778591. (а.с. 6-15).
Відповідно до вказаного акта, перевіркою, на думку контролюючого органу, встановлені наступні порушення податкового законодавства при декларуванні за серпень 2023 року від`ємного значення з ПДВ, задекларованого до відшкодування у попередніх звітних періодах з 01.07.2023 по 31.08.2023 встановлено порушення платником податків п.185.1 ст.185; п.187.1 ст.187; п.188.1 ст.188; п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198; п.201.1, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, оскільки ним завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на загальну суму 871599,00 грн., в тому числі за серпень 2023 року на суму 871599,00 грн.; занижена сума податкового зобов`язання з ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету (рядок 18 Декларації) всього на суму 2392241,00 грн., в тому числі за липень 2023 року – в сумі 157707,00 грн., за серпень 2023 року на суму 2234534,00 грн. (а.с. 20).
27.11.2023 за вих. №01/227 Товариством на адресу відповідача направлені заперечення на акт перевірки, відповідно до яких, посилаючись на фактичні обставини та норми податкового законодавства, позивач просить розглянути заперечення з урахуванням висновків акта перевірки та врахувати їх при прийнятті рішення за результатами перевірки (а.с. 123-125).
За результатами розгляду заперечень з урахуванням додаткових пояснень та поданих документів висновок акта перевірки викладено в наступній редакції: «Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2023 року від`ємного значення з ПДВ, задекларованого до відшкодування у попередніх звітних періодах з 01.07.2023 по 31.08.2023 встановлено порушення платником податків п.185.1 ст.185; п.187.1 ст.187; п.188.1 ст.188; п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198; п.201.1, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, оскільки ним завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на загальну суму 871599,00 грн., в тому числі за серпень 2023 року на суму 871599,00 грн.; занижена сума податкового зобов`язання з ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету (рядок 18 Декларації) всього на суму 1281580,00 грн., в тому числі за серпень 2023 року на суму 1281580,00 грн.» (а.с. 16-20).
На підставі матеріалів перевірки та з урахування результатів розгляду заперечень на акт перевірки 13.12.2023 ГУ ДПС в Івано-Франківській області прийняті податкові повідомлення-рішення: 
-          №014936/0701 відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 1601975,00 грн., у тому числі за основним платежем – на 1281580,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями – на 320395,00 грн.; 
-          №014938/0701, відповідно до якого зменшене від`ємне значення, що зараховується до податкового кредиту наступного звітного періоду за серпень 20233 року в сумі 871599,00 грн. (а.с. 22-23).
Розрахунок розміру фінансових санкцій до акта перевірки ТОВ «Івано-Франківськ теплогенерація» від 13.11.2023 №12738/09-19-07-01/43778591 наведено у довідці, із врахуванням результатів розгляду заперечення на акт (а.с. 24).
ГУ ДПС в Івано-Франківській області  відмовлено у задоволенні скарги Товариства на вказані вище податкові повідомлення-рішення (а.с. 204-207, 25-27).
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи такі протиправними та безпідставними, позивач звернувся із позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд керується таким.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 83.1 ст. 83 ПК України визначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Відповідно до пп. 20.1.9. п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.
Відповідно до норм пп. 20.1.13 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи, визначені пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, мають право доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу.
Статтею 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі - Закон № 996) передбачено, що для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.
Організація та основні правила проведення інвентаризації врегульовано Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № №879 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 за № 1365/26142 (далі - Положення № №879).
Відповідно до п. 1 розділу II Положення №879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства. Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.
Згідно з п.п. 4.1 п. 4 розділу III Положення №879 інвентаризація запасів проводиться за місцями зберігання та окремо за матеріально відповідальними особами. Матеріальні запаси при інвентаризації записуються в інвентаризаційні описи за найменуванням із зазначенням номенклатурного номера (за його наявності), виду, групи, сорту, одиниці виміру, ціни, суми та кількості (рахунок, вага або міра), фактично встановлених на дату інвентаризації, та за даними бухгалтерського обліку.
Згідно з п.п. 4.2 п. 4 розділу III Положення №879 інвентаризаційна комісія у присутності матеріально відповідальних осіб перевіряє фактичну наявність запасів шляхом їх перерахунку, переважування чи перемірювання. Не допускається вносити до інвентаризаційних описів дані про залишки активів зі слів матеріально відповідальних осіб або за даними обліку без перевірки їх фактичної наявності.
Пунктом 18 розділу II Положення №879 визначено, що інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. При цьому матеріально відповідальні особи дають розписку, в якій підтверджується, що перевірка активів відбулася в їх присутності, у зв`язку з чим претензій до членів комісії вони не мають, та що вони приймають на відповідальне зберігання перелічені в описі активи. При проведенні інвентаризації у разі зміни матеріально відповідальної особи та особа, яка приймає активи, дає розписку про отримання активів, а та, яка передає, - про передачу активів.
Матеріали інвентаризації (описи, акти, звіряльні відомості, протоколи) оформляються не менше ніж у двох примірниках (п. 21. розділу II Положення №879).
Пунктом 1 розділу IV Положення №879 встановлено, що висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства. У протоколі наводяться: причини нестач, втрат, залишків, а також пропозиції щодо заліку внаслідок пересортиці, списання нестач в межах норм природного убутку, а також понаднормових нестач і втрат від псування цінностей із зазначенням причин та вжитих заходів щодо запобігання таким втратам і нестачам. Підприємства можуть додавати до протоколів іншу інформацію, що є суттєвою для прийняття рішень щодо визнання і оцінки активів і зобов`язань та розкриття відповідної інформації у фінансовій звітності.
Відповідно до п. 2 розділу IV Положення №879 протокол інвентаризаційної комісії затверджується керівником підприємства протягом 5 робочих днів після завершення інвентаризації.
Актом перевірки від 13.11.2023 зафіксовано, що в ході проведення перевірки контролюючим органом надано позивачу лист (вимогу) від 31.10.2023 з проханням провести інвентаризацію основних фондів нематеріальних активів, залишків товарно-матеріальних цінностей в термін не пізніше 02.11.2023 в присутності заступника начальника управління – начальника управління відділу планових перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області Янюка Р.М. та головного державного інспектора відділу запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ГУ ДПС в Івано-Франківській області Бойко О.С. та надати не пізніше 06.11.2023 за місцем проведення перевірки (місцезнаходженням) платника податків або за адресою контролюючого органу матеріали проведеної інвентаризації (завірені їх копії).
ТОВ «ІФТГ» як у визначену у листі дату, так і до завершення перевірки інвентаризацію в присутності посадових осіб не проведено, що підтверджується актом від 06.11.2023 №1804/09-19-07-01/43778591.
Одночасно позивачем повідомлено листом від 06.11.2023 №01/20 про те, що на запит про проведення інвентаризації від 31.10.2023 надає завірені копії документів, які підтверджують факт інвентаризації основних фондів, нематеріальних активів та ТМЦ станом на 01.11.2023. До цього листа також надано: наказ на проведення інвентаризації від 01.11.2023 №52, протокол засідання інвентаризаційної комісії щодо врахування в обліку результатів інвентаризації; інвентаризаційні описи від 06.11.2023 №1-32; ОСВ за липень – жовтень 2023 року по рахунку 010, 10, 1121.
У відповідь на лист про надання до перевірки документів від 31.10.2023 позивач листом від 06.11.2023 №01/200 надано оборотно-сальдові відомості по рахунку 20 по окремих відповідно до якої залишок запасів станом на 01.07.2023 становить 781715,75 грн, в т.ч. по рах. 201-485693,44 грн, 203-23305,23 грн, 207-222790,29 грн, 209 – 49926,79 грн.
Також в ході проведення перевірки, посадовим особам позивача надано лист щодо надання пояснень та їх документального підтвердження від 31.10.2023, позивачем листом від 02.11.2023 №01/198 надано відповідь, до якої долучено копії документів щодо придбання ТМЦ, які придбано протягом 07-08.2023 та які станом на 31.08.2023 мали б обліковуватися на залишку.
Листом від 02.11.2023 № 01/198 позивач також надав оборотно-сальдову відомість по рах. 10 «Основні засоби», вартість яких становить 9127135,19 грн, в т.ч. Mercedec-Benz моделі GLS 400 d 4MATIC (чорний) вартістю 44446359,48 грн щодо використання якого в господарській діяльності та віднесення до виробничих основних засобів, платником не надано жодного документального підтвердження).
Контролюючий орган вказав, що на порушення пп.20.1.9 п. 20.1 ПК України до завершення перевірки товариством не виконані вимоги щодо проведення інвентаризації основних фондів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей позивача в присутності уповноважених осіб контролюючого органу.
Крім того до завершення перевірки не надано інформації про матеріально-відповідальних осіб на підприємстві позивача, в т.ч. але не виключно накази про їх призначення, договори із відповідальними особами, документи на внутрішнє переміщення, накладні вимоги, щодо використаних матеріалів при виконанні робіт, прибуткові та видаткові документи на активи здані в бухгалтерію, що всі цінності які надійшли оприбутковані, а ті що вибули – списані та будь-які інші документи, в результаті чого неможливо підтвердити фактичну наявність запасів у позивача, про що податковим органом складено відповідний акт.
Враховуючи викладене, проведеною перевіркою неможливо підтвердити фактичну наявність товарно-матеріальних цінностей у позивача в сумі без ПДВ 10765894,22 грн та їх використання у господарській діяльності платника податку, у зв`язку з чим відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України занижено податкові зобов`язання всього в сумі 2153179 грн.
В порушення пп.14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 ПК України занижено показники р. 4.1 Декларації «нараховано податкових зобов`язань відповідно до п. 198.5 ПКУ» всього в сумі 2153179,00 грн, в т.ч. по періодах  серпень 2023 року.
Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник р. 19 декларації) в податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з 01.07.2023 по 31.08.2023 встановлено його завищення на загальну суму871599 грн та встановлено заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету (р. 18 Декларації) на суму 2392241 грн
Своєю чергою, апеляційним судом з`ясовано, що Наказом №52 про проведення інвентаризації від 01.11.2023 у зв`язку з проведенням документальної позапланової виїзної перевірки ГУ ДПС в Івано-Франківській області щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2023 року від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах вирішено провести інвентаризацію основних фондів, нематеріальних активів, залишків ТМЦ, які мають зв`язок із періодом, що перевіряється станом на 01.11.2023. Інвентаризацію провести в термін з 02.11.2023 по 05.11.2023 (включно).
Також цим наказом призначено робочу інвентаризаційну комісію з числа наступних осіб: голова комісії: головний бухгалтер Л.В. Ковалюк, члени комісії: начальник ВМТП І.Є Федоркевич, завідувач складу: О.І. Дудій, головний інженер В.В. Ванда.
Як свідчить протокол засідання інвентаризаційної комісії від 06.11.2023 (за результатами інвентаризації) лишків чи нестач не виявлено.
До матеріалів справи долучено інвентаризаційні описи необоротних активів, які обліковуються на відповідних субрахунках разом із такими субрахунками.
Отримання інвентаризаційних описів не заперечується відповідачем та відображено в Акті перевірки.
Дійсно інвентаризація запасів проводилась за відсутності представників контролюючого органу. Однак Відповідач не наводить доводів, згідно з якими така поведінка Позивача могла призвести до викривлення результатів такої інвентаризації запасів.
Щодо доводів відповідача в частині проведення інвентаризації без участі його представників, а також щодо неможливості проведення інвентаризації під час проведення перевірки, апеляційний суд зазначає таке.
Пунктом 4 частини 1 розділу ІІ Положення №879, визначено, що у разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації. За змістом наведеної норми Положення присутність посадових осіб органу, який оформив вимогу про проведення інвентаризації, не є обов`язковою.
Податковим законодавством не передбачено обов`язку направлення платником податків лист (повідомлення) про призначення та проведення інвентаризації фактично наявних товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів підприємства в присутності представників контролюючого органу, а також проведення відповідної інвентаризації з обов`язковою присутністю при її проведенні представників контролюючого органу .
У Постанові Верховного Суду від 26.09.2023 у справі №640/19859/21 колегія суддів Касаційного адміністративного суду відхиляючі доводи контролюючого органу зазначила, що посадові особи контролюючого органу можуть бути присутні при проведенні інвентаризації за їх згодою, проте така присутність не є обов`язковою.
Аналогічна позиція викладена у постановою Верховного Суду від 28.02.2023 у справі №520/11549/21, у якій, зокрема, зазначено, що вимога щодо проведення інвентаризації поширюється на усіх платників податків, однак проведення інвентаризації має здійснюватися саме платником податків, тоді як контролюючий орган може лише вимагати її проведення. При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що такий платник податків зобов`язаний направляти лист (повідомлення) про призначення та проведення інвентаризації фактично наявних товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів підприємства в присутності представників контролюючого органу (така присутність у відповідності до пункту 1 розділу ІІ Положення № №879 є правом, а не обов`язком).
Таку ж позицію висвітлено Верховним Судом у постановах від 23.07.2020 у справі № 640/5215/19, від 06.02.2020 у справі №807/1556/17, від 28.02.2023 у справі № 520/11549/21, від 13.02.2019 у справі № 820/817/17.
Колегія суддів зазначає, що працівниками ГУ ДПС в Івано-Франківській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача, таким чином працівники відповідача мали фактичний доступ до приміщень позивача.
Згідно з вимогами підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті і 89 ПКУ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання, виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Згідно пункту 189.1 статті 189 у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього ПК України база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Отже, висновок контролюючого органу стосовно того, що залишки ТМЦ згідно матеріалів інвентаризації фактично відсутні лише на підставі того, що працівники контролюючого органу не були присутніми під час її проведення є необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства.
Також апеляційний суд особливу увагу звертає на те, що у акті перевірки від 13.11.2023 контролюючим органом тільки згадано про надання відповідних інвентаризаційних описів. Однак їхню оцінку здійснено вже у відповіді на заперечення на акт позапланової виїзної перевірки від 11.12.2023 №17808/6/09-19-07-01-06. 
Також слід звернути увагу на те, що деякі помилки в документах чи неточності у їх оформленні, не є підставою для їх неврахування, якщо такі недоліки не впливають на зміст інформації, яка у ньому відображена. 
Ба більше, факт нестачі товарно-матеріальних цінностей не підтверджено будь-якими доводами, окрім як проведення інвентаризації у відсутності представника контролюючого органу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає неспростованими висновки про наявність товарно-матеріальних цінностей згідно з долученими до матеріалів справи оборотно-сальдовими відомостями на загальну суму 12919073,22 грн, в т.ч. ПДВ.
Апеляційний суд також звертає увагу на лист «Про надання інформації» від 25.06.2024 №220/09-19-07-01-09, який витребувано судом першої інстанції, у якому щодо залишків товарно-матеріальних цінностей, які були відсутні під час проведення перевірки зазначено, що у відповідь на лист про надання до перевірки документів від 31.10.2023 ТОВ «ІФТГ» листом від 06.11.2023 №01/200 надано оборотно-сальдові відомості по рах 20, відповідно до якого залишок запасів станом на 01.07.2023 становить 781,7 тис.грн, в тому числі по рах. 201 – 485,69 тис.грн, 203 – 23,305 тис.грн, 207 – 222,79 тис.грн, 209 – 49,9 тис.грн.
Також в ході проведення перевірки посадовим особам ТОВ «ІФТГ» надано лист щодо надання пояснень та їх документального підтвердження від 31.10.2023, та позивач надав відповідь листом від 02.11.2023 №01/198, до якого долучено копії документів щодо придбання ТМЦ протягом 07-08.2023 та які станом на 31.08.2023 мали б обліковуватися на залишку на загальну суму 857,04 тис.грн.
Листом від 02.11.2023 №01/198 позивач також надав оборотно-сальдову відомість по рах. 10 «Основні засоби», вартість яких становить 9127,1 тис.грн, в т.ч. автомобіль Mercedec-Benz моделі GLS 400 d 4MATIC вартістю 4446,36 тис.грн. щодо використання якого у господарській діяльності та віднесення до виробничих основних засобів, платником податку не додано жодного документального пояснення (Т.1, а.с. 231, 232).
У контексті вищевказаного автомобіля, то суд першої інстанції вірно встановив, що його використання підтверджується такими доказами: наказом від 26.12.2022 за №76/1; договором купівлі-продажу автомобіля від 28.12.2022 №0252600672; видатковою накладною від 10.02.2023 №0252600672; приймально-здавальним актом від 10.02.2023 №0252600672; актом приймання-передачі основних засобів від 10.02.2023; наказом про введення в експлуатацію основних засобів від 10.02.2023 №11/1; дорожніми листами службового автомобіля (а.с. 103-120).
Зі змісту листа від 02.11.2023 №01/198 з`ясовано, що згідно з переліком документів тих, які б стосувалися використання автомобіля Mercedec-Benz моделі GLS 400 d 4MATIC у господарській діяльності та віднесення до виробничих основних засобів позивача не значиться.
Однак такі документи подані платником податку разом із запереченнями на акт перевірки (Т.1, а.с.123-125).
Пунктом 86.7 ст. 86 ПК України встановлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Верховний Суд вже неодноразово аналізував положення статей 44, 85 ПК України у їх взаємозв`язку і сформовані ним підходи щодо застосування означених норм податкового законодавства є усталеними.
Так, зокрема, але не виключно, у постановах від 29.05.2020 (справа № 826/27811/15), від 06.08.2019 (справа № 160/8441/18), від 31.01.2020 (справа № 826/15328/18), від 03.10.2023 (справа № 420/534/20) Верховний Суд сформулював висновок, що надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
У зв`язку з викладеним, відповідні документи підялгали врахуванню контролюючим органом при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень.
Своєю чергою жодних доводів, у зв`язку з чим такі до уваги не взято, а також доказів в їх обґрунтування відповідачем до матеріалів цієї справи не надано.
Підсумовуючи викладене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем при декларуванні за серпень 2023 року від`ємного значення з ПДВ, правомірно задекларований показник від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації) на загальну суму 871599,00 грн., в тому числі за серпень 2023 року на суму 871599,00 грн., а тому також правомірно розраховано податкове зобов`язання з ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету (рядок 18 Декларації) всього на суму 1281580,00 грн., в тому числі за серпень 2023 року на суму 1281580,00 грн.
Як наслідок, безпідставним є нарахування позивачу податкових зобов`язань встановлених податковими повідомленнями-рішеннями від 13.12.2023: №014936/0701 відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 1601975,00 грн., у тому числі за основним платежем на 1281580,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на 320395,00 грн. та №014938/0701, відповідно до якого зменшене від`ємне значення, що зараховується до податкового кредиту наступного звітного періоду за серпень 20233 року в сумі 871599,00 грн.
Вказане свідчить про протиправність податкових повідомлень-рішень від 13.12.2023 через невідповідність критеріям правомірності, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому такі слід скасувати, а позов задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.
Керуючись статтями 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області - залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у справі №300/1963/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено  13.03.25